П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
         
23 жовтня 2019 року
м. Київ
Справа № 454/1641/16
Провадження № 14-563цс19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Лященко Н. П., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 липня 2019 року (судді Савуляк Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколота Т. І.)
у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,  
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2016 року Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» (далі - ФГ «Бурки Віталія Володимировича») звернулося до суду з позовом до Галицького районного суду м. Львова, держави України в особі Державної казначейської служби Українипро відшкодування моральної шкоди. 
Позов мотивувало тим, що ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ФГ «Бурки Віталія Володимировича» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Позивач вважає вказану ухвалу незаконною та зазначає, що винесенням такого судового рішення йому завдано моральної шкоди.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2016 року, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки Віталія Володимировича» у частині вимог до Галицького районного суду м. Львова.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року у задоволенні позову ФГ «Бурки Віталія Володимировича» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів, у чому полягає завдана йому шкода, та не обґрунтував її розмір.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 липня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.
Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що спір за предметом і суб`єктним складом, з огляду на заявлення позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, яка не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.
У касаційній скарзі ФГ «Бурки Віталія Володимировича»,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивач не укладав з відповідачем господарських договорів, тому цей спір не відноситься до юрисдикції господарських судів, є приватноправовим та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року відкрито касаційне провадження.
Учасники справи своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористалися. 
Частиною шостою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції. 
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України (частина четверта статті 404 цього Кодексу). 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду, а ухвалою від 11 вересня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 ЦПК України з огляду на те, щоФГ «Бурки Віталія Володимировича» оскаржує постанову апеляційного суду з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року зазначену справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи в межах підстав оскарження, встановлених частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що позовні вимоги ФГ «Бурки Віталія Володимировича» до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, їх слід розглядати в порядку господарського судочинства. 
Такі висновки ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. 
Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Аналогічна норма міститься й у статті 19 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. 
Статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі) було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Згідно зі статтею 4 ГПК України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Частиною першою статті 5 ГПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, визначено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Юрисдикція господарського суду поширюється на спір, що виник між сторонами, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. 
Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статей 1, 2 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі).
Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.
ФГ «Бурки Віталія Володимировича» заявило вимогу до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб`єкта владних повноважень. Така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір та за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статей 1, 2 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі), тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.
Подібні правові висновки висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16 (провадження № 14-60цс18), 05 червня 2019 року у справах № 454/1690/16 (провадження № 14-152цс19) та № 454/2181/16(провадження № 14-226цс19), 18 вересня 2019 року у справі № 757/37226/17 (провадження № 14-452цс19).
Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про закриття провадження у цій справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, порушив норми процесуального права.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 липня 2019 року- без змін.
Керуючись статтями 400, 402-404, 409, 410, 416 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» залишити без задоволення.
УхвалуЛьвівського апеляційного суду від 01 липня 2019 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | | Н. П. Лященко
Судді: | | Н. О. Антонюк | | О. Р. Кібенко
| | Т. О. Анцупова | | В. С. Князєв
| | С. В. Бакуліна | | Л. М. Лобойко
| | В. В. Британчук | | О. Б. Прокопенко
| | Ю. Л. Власов | | Л. І. Рогач
| | В. І. Данішевська | | О. М. Ситнік
| | Ж. М. Єленіна | | В. Ю. Уркевич
| | О. С. Золотніков | | О. Г. Яновська