Постанова                                                   
іменем України
03 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 738/1026/18
провадження № 51-968км19
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:
головуючого –                               ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженої                                      ОСОБА_5 
захисника                                       ОСОБА_6 ,
прокурора                                       ОСОБА_7 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018270170000214 від 08 травня 2018 року,  за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Хотуничі Чернігівської області, жительки АДРЕСА_1 , такої, що судимості не мала,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 115 КК до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання  ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з 08 травня 2018 року з дня фактичного затримання. Запобіжний захід  ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 засуджено за злочин, вчинений за таких обставин.
08 травня 2018 року о 10:30 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї господарства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою протиправного заподіяння смерті, умисно нанесла цеглиною не менше 2 ударів у голову останньої, у результаті чого ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя та була госпіталізована до реанімаційного відділення КЗОЗ «Менська ЦРЛ».
У результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14:30 померла у реанімаційному відділенні КЗОЗ «Менська ЦРЛ». Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок набряку головного мозку, що став наслідком внутрішньочерепної травми.
 
Чернігівським апеляційним судом ухвалою від 04 лютого 2019 року залишено без зміни вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року щодо засудженої ОСОБА_5 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона подана з причин неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Засуджена вважає необґрунтованими та помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо кваліфікації її дій, вважаючи, що нею скоєне кримінальне  правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КК, оскільки не проведено судово-медичної експертизи для спростування суперечливого висновку щодо механізму утворення тілесного ушкодження, порушено її право на захист при незадоволенні клопотання щодо призначення такої експертизи.
Також, засуджена вказує, що вона у відповідь на неправомірні дії потерпілої кинула з прискоренням цеглину у голову потерпілої, тілесне ушкодження у останньої було отримано внаслідок одного удару та у стані сильного душевного хвилювання, смерть потерпілої настала у лікарні, а на місці події вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечні для її життя. 
Крім того, вказує, що всупереч вимогам статті 404 КПК повторно не було досліджено обставин кримінального провадження, не витребувано доказів, не допитано свідків та безпідставно відхилено апеляційні скарги сторони захисту.
Засуджена також стверджує, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді питання щодо міри покарання не враховані такі пом`якшуючі покарання обставини: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне розкриття злочину, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаними неправомірними діями потерпілої, наявність у неї на утриманні двох малолітніх дітей та матері похилого віку.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. 
Мотиви Суду
Суд першої інстанції, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині – потерпілій ОСОБА_8 .
На підтвердження кваліфікації дій засудженої за частиною 1 статті 115 КК, суд першої інстанції враховував молодий вік ОСОБА_5 , її фізичної переваги над потерпілою, як в зрості так і силі, обраного нею знаряддя нанесення тілесних ушкоджень – цеглина, кількості нанесених ударів цеглиною – не менше двох, життєво важливого органу – голову, по якій завдавалися удари цеглиною, локалізації тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 були спрямовані саме на умисне протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_8 .
Перевіривши доводи касаційної скарги засудженої та матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає помилок у кваліфікації дій засудженої та порушень процесуального закону під час судового розгляду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про вчинення засудженою саме умисного убивства потерпілої, встановивши причину смерті потерпілої, механізм, локалізацію та кількість отриманих нею тілесних ушкоджень за висновком експертизи та його роз`ясненнями і доповненнями експертом.
У висновку експерта №55 від 26 червня 2018 року зазначено, що смерть потерпілої настала внаслідок набряку головного мозку, що став наслідком внутрішньочерепної травми, яка підтверджується наступними патологічними проявами: забійними ранами правої тім`яної та правої тім`яно-потиличної ділянок, крововиливом в шкірно-м`язевий лоскут даної ділянки голови, багатоуламковими вдавленими переломами склепіння черепа з переходом на основу черепа, субарахноїдальними крововиливами головного мозку правої скроневої, тім`яної та потиличної долей, забою головного мозку даних ділянок, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; для утворення тілесних ушкоджень достатньо двох травматичних впливів тупого предмету в праву тім`яно – потиличну ділянку. Для їх утворення достатньо двох травматичних впливів тупого предмету в праву тім`яно-потиличну ділянку. Тілесні ушкодження виникли 08 травня 2018 року та могли утворитися від дії тупого предмету з тригранним кутом, яким в даному випадку може бути кут цеглини. Тілесні ушкодження не могли утворитися в результаті падіння з прискоренням на тверду поверхню або ж на поверхню з виступаючими предметами. У разі надання їй своєчасної медичної допомоги прогноз для життя потерпілої є сумнівний.
В судовому засіданні експертом ОСОБА_9 категорично заперечувалося можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої за обставин одноразового кидання цеглини в голову потерпілої.
Крім того під час судового розгляду було з`ясовано причини розбіжностей між кількістю ран у потерпілої відповідно до протоколу огляду від 09 травня 2018 року та у висновку експерта №268 від 08 червня 2018 року, а саме огляд трупа за зовнішніми характеристиками.
Спростовувалося в судовому порядку і твердження засудженої щодо кидання нею у потерпілу цеглини з відстані 1,5 м з огляду на те, що відповідно до висновку експерта №268 від 08 червня 2018 року на одязі, взутті та тілі засудженої була виявлена кров потерпілої, що також з урахуванням показань свідків, вона не могла отримати за заявлених нею обставин. 
У колегії суддів також викликають сумніви твердження засудженої про те, що вона відреагувала завданням потерпілій тілесних ушкоджень цеглиною у голову на її протиправні дії. 
Також, у кримінальному провадженні встановлено, що у засудженої були легкі тілесні ушкодження (висновок експерта №28 від 22 червня 2018 року), що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а саме чотири забійні рани правої гомілки від дії тупого предмету. Виявлені тілесні ушкодження знаходяться в зоні досяжності власних рук(и). 
 Разом з цим, судом першої інстанції зверталася увага на місце виявлення сапи за протоколами слідчих дій та показами свідка ОСОБА_10 – за парканом у полісаднику, на значній відстані від місця нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а саме на відстані 20-25 м.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що не потребувалося повторне або додаткове дослідження вже встановлених та очевидних обставин. 
Саме по собі заперечення засудженою вже встановлених обставин не може розцінюватися порушенням права на захист або вимог процесуального закону під час судового розгляду.
Крім того, з касаційної скарги не вбачається також переконливих доводів про необхідність призначення судово-медичної експертизи щодо механізму утворення у потерпілої тілесних ушкоджень, порушення права на захист через незадоволення клопотання про її призначення. 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що на кваліфікацію дій не впливає момент настання смерті потерпілої особи, а враховуються дані про обстановку вчинення злочину, спосіб та знаряддя його скоєння, характер виявлених у потерпілої особи тілесних ушкоджень, їх кількість, характер, локалізацію і механізм утворення, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дії засудженої правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 115 КК. 
Усупереч доводам сторони захисту при здійсненні кримінального провадження апеляційний суд не порушив загальних засад, закріплених у статті 7 КПК, а з огляду на положення статті 404 вказаного Кодексу суд апеляційної інстанції не був зобов`язаний повторно досліджувати всі зібрані у справі докази. 
Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає статтям 370, 419 КПК, а процедура перегляду не суперечить статтям 2, 7 цього Кодексу. 
Колегія суддів не погоджується також і з твердженнями засудженої щодо не врахування пом`якшуючих покарання обставин при призначенні їй покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне розкриття злочину, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаними неправомірними діями потерпілої, наявність у неї на утриманні двох малолітніх дітей та матері похилого віку.
У висновку органу опіки та піклування, а саме Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27 квітня 2018 року, рекомендовано позбавити засуджену батьківських прав щодо малолітніх дітей – ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Крім того, засуджена неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за статтею 178 КУпАП, а саме поява в громадських місцях в нетверезому стані, а також за іншими статтями КУпАП. Саме на ґрунті вживання алкогольних напоїв засудженою вбито потерпілу, а винуватість засуджена не визнавала.
Призначаючи засудженій покарання, суд першої інстанції не встановив пом`якшуючих покарання обставин, на які посилається засуджена. 
Колегія суддів вважає, що засудженій призначено покарання у відповідності до вимог статті 65 КК, а його розмір є справедливим та достатнім для її виправлення та перевиховання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів стверджує законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду. У зв`язку з чим касаційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.  
Керуючись статтями 403, 432, 433, 434, 436 КПК, Суд
 
ухвалив:
ВирокДеснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без зміни, а її касаційну скаргу – без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                      ОСОБА_3