ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2019 року 
Київ
справа №316/720/17(2-а/316/114/17)
адміністративне провадження №К/9901/23810/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.06.2017 (у складі головуючого судді Капустинського М.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 (в складі колегії суддів: головуючого судді - Лукманової О.М., суддів: Божко Л.А., Кругового О.О.) у справі №316/720/17(2-а/316/114/17) за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та  зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Енергодарське ОУПФУ) щодо відмови їй у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016; 
- зобов`язати відповідача здійснити їй з 01.12.2016 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-03/1131 від 06.12.2016 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання за винятком виплаченого; 
- зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили; 
- стягнути на її користь сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського ОУПФУ.
Позов обґрунтувала незаконністю дій відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.12.2016 у зв`язку зі збільшенням заробітної плати працюючим суддям.
Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 червня       2017 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Енергодарського ОУПФУ щодо відмови позивачу у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016.
Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2016 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-03/1131 від 06.12.2016 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, за винятком виплаченого.
Зобов`язано Енергодарське ОУПФУ надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського ОУПФУ на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 червня 2017 року змінено шляхом доповнення в абзацах другому та третьому резолютивної частини постанови після слів "з 01.12.2016 року" словами "по 31.12.2016 року включно". "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергодарського ОУПФУ на користь позивача  сплачений судовий збір в розмірі 320,00 грн.".
В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки позивач з 04.07.2002 по 14.09.2016 перебувала на посаді судді Енергодарського міського суду Запорізької області. Також зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі сторін, при тому що відповідачем було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, а клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача не подавалось. 
Також вказує, що дійсно 01.12.2016 Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» змінились розміри складових суддівської винагороди, що є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На виконання вимог законодавства позивачу з 01.01.2017 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% суддівської винагороди, що вказана в довідці. При цьому розмір утримання позивача за період з 01.01.2017 по 04.01.2017 обмежується 10740,00 грн. відповідно до діючого на той час закону.
На думку відповідача, суди попередніх інстанцій в порушення п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону україни "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час розгляду справи судами) стягнули з нього судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду    України від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Позивач правом на подання заперечення на касаційну скаргу не скористалась.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 наказом в.о. голови Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.09.2016 №12-21 відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку.
З 15.09.2016 відповідач призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді у відставці.
14.12.2016 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в                   м. Енергодарі Запорізької області із заявою про перерахунок пенсії, до заяви додала довідку від 06.12.2016 № 08-03/1131 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану територіальним управлінням ДСА у Запорізькій області.
16.03.2017 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в                   м. Енергодарі Запорізької області із заявою, в якій просила повідомити правові підстави для не перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016, підтвердила, що отримала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за березень 2017 року, доплату за січень та лютий 2017 року.
Листом від 30.03.2017 № 40/К-1 Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області повідомило позивача, що перерахунок довічного утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. З 01.01.2017 по 04.01.2017 діяли обмеження щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 05.01.2017 здійснено перерахунок та виплачено належний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вважаючи протиправними зазначені дії відповідача, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інсатнції, виходив з того, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді є зміна розміру грошового утримання діючого судді. З 01.12.2016 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці з збільшилась, а отже з 01.12.2016 у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.
Змінюючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що перерахунку і доплаті щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача підлягає тільки за період грудня 2016 року, оскільки з 01.01.2017 по 04.01.2017 діяло обмеження на максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а з 05.01.2017 року розмір утримання перераховано відповідно до діючих норм, а тому суд першої інстанції помилково не вказав кінцеву дату перерахування  - 31.12.2016.
Також суд апеляційної інстанції з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, вважав за необхідне змінити постанову суду першої інстанції в частині розміру стягнутого судового збору, а саме пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402).
Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, в редакції діючій на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Крім того, як передбачено ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI (у редакції рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016) суддя, який вийшов у відставку має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 зазначено, що не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання призначається і нараховується відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачено, зокрема, що з 1 грудня розмір мінімальної заробітної плати становить 1600 гривень.
Тобто, з 01.12.2016 грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді змінилось, оскільки змінився розмір мінімальної заробітної плати.
Відповідач обґрунтовував оскаржувану відмову в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці тим, що частиною четвертою пунктом 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати органами Пенсійного фонду України», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.08.2005 № 3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. 
Дійсно, Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, у редакції постанови від 20.03.2017 № 5-1, визначає процедуру перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.
Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що дана редакція Порядку не діяла на час подання позивачем заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (14.12.2016), а тому, не може бути застосована до даних правовідносин.
За таких обставин, коли розмір суддівської винагороди судді місцевого суду змінено, то перерахунку підлягає і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке визначається у певному відсотковому співвідношенні від зміненого з 01.12.2016 грошового утримання працюючого судді.
Отже, правильними є висновки судів, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016.
Разом з тим, слід зазначити, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VI, яким, зокрема, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, а саме, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень доповнено абз. 3, відповідно до якого тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
У свою чергу Законом України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 № 1798-VIII, який набрав чинності 05.01.2017, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII викладено в новій редакції та в ній відсутнє таке обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Таким чином, з 01.01.2017 по 04.01.2017 були чинними обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого не міг перевищувати 10740 грн.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 (справа № 686/6637/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від них.
Отже, вірним є висновок суду апеляційної інстанції щодо зазначення кінцевої дати перерахунку пенсії позивача, оскільки з 01.01.2017 по 04.01.2017 діяло обмеження на максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а з 05.01.2017 року розмір утримання позивача перераховано відповідно до діючих норм. 
Що стосується доводів касаційної скарги про порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 22 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивача відраховано зі штату Енергодарського міського суду Запорізької області наказом в.о. голови цього суду від 14.09.2016 №12-21 у зв`язку з виходом у відставку, а відтак з 15.09.2016 позивач не є суддею Енергодарського міського суду Запорізької області. 
Крім того, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 353 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 10 ст. 353 КАС України судове рішення не підлягає скасуванню з підстави, визначеної пунктом 7 цієї частини, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем про непідсудність даної справи  Енергодарському міському суду Запорізької області заявлено не було.
Щодо посилання відповідача на розгляд справи судом першої інстанції за його відсутності та невирішення клопотання про відкладення розгляду справи, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.
В матеріалах справи наявна судова повістка про виклик відповідача в судове засідання суду першої інстанції на 19.06.2017 на 14:45 (а.с. 17).
Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Крім того, матеріали справи не містять клопотань чи заяв відповідача про відкладення розгляду справи в суді першої інстанції. 
Стосовно доводів касаційної скарги відповідача щодо звільнення від сплати судового збору, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.
Проте звільнення від сплати судового збору не є тотожним відсутності обов`язку по відшкодуванню позивачу, на користь, якого ухвалено судове рішення витрат по сплаті судового збору.
Відтак, колегія суддів погоджується висновком суду апеляційної інстанції щодо стягнення з бюджетних асигнувань відповідача судового збору сплаченого позивачем пропорційно до задоволенимх позовних вимог.  
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2017 року та постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від           19 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                              А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз

                    А. І. Рибачук