ПОСТАНОВА
Іменем України

14 листопада 2019 року 
м. Київ
справа №825/3799/15-а
касаційне провадження №К/9901/15135/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 (головуючий суддя - Шурко О.І., судді: Василенко Я.М., Кузьменко В.В.) у справі № 825/3799/15-а за позовом Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» до Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС, Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» звернулось до суду з адміністративним позовом до Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС та Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень від 11.06.2015 № 102040000/2015/000172/1, від 11.06.2015 № 102040000/2015/000173/1, від 11.06.2015 № 102040000/2015/000174/1, від 23.06.2015 № 102040000/2015/000188/1, від 24.06.2015                                                       № 102040000/2015/000190/1, від 24.06.2015 № 102040000/2015/000192/1, від 02.07.2015 № 102040000/2015/000195/1, від 07.07.2015 № 102040000/2015/000204/1, від 09.07.2015 № 102040000/2015/000208/1, від 14.07.2015                                                      № 102040000/2015/000210/1, від 15.07.2015 № 102040000/2015/000212/1, від 27.07.2015 № 102040000/2015/000220/1 про коригування митної вартості товарів, а також скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040000/2015/05176, № 102040000/2015/05177,                                  № 102040000/2015/05178, № 102040000/2015/05191, № 102040000/2015/05193,               № 102040000/2015/05195, № 102040000/2015/05198, № 102040000/2015/05207,              № 102040000/2015/05210, № 102040000/2015/05213, № 102040000/2015/05215,              № 102040000/2015/05224.
Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 26.04.2016 адміністративний позов задовольнив повністю.
Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 15.09.2016 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 скасував та прийняв нову - про повну відмову в задоволенні позовних вимог. 
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» оскаржило його в касаційному порядку. 
В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 та залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2016.
В обґрунтування своїх вимог Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме: частини другої статті 53, частини шостої статті 54, частини десятої статті 58, статті 256 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
При цьому зазначає, що факти, на які вказує суд на підтвердження неналежного засвідчення складових митної вартості, не відносяться ні до документів, що повинні містити складові митної вартості, ні до числових значень та відомостей про ціну товару. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.12.2014 між Бритіш Американ Тобакко (GLP) Лімітед та позивачем укладено контракт № Т01/15-U, відповідно до умов якого останній імпортує тютюн в кількості та асортименті.
З метою митного оформлення імпортованого товару товариством до Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС подано: декларації митної вартості; зовнішньоекономічний контракт від 10.12.2014 № Т01/15-U з додатками; рахунки-фактури (інвойси) з перекладом; повідомлення головного бухгалтера щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та його оплати, а також надання інформації, що підтверджує оплату контрактної ціни за ідентичні товари, здійснену раніше; ліцензію від 21.03.2011 № 508 на виробництво тютюнових виробів; транспортні документи (товарно-транспортні накладні та морські накладні); сертифікат від 11.06.2015 № 003921 про походження товару; екологічні декларації; документи фітосанітарного та радіологічного контролю. 
Для додаткового підтвердження митної вартості за всіма поставками позивачем також подано: прайс-листи продавця щодо цін на імпортовану продукцію, копії митних декларацій країни відправлення та експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 19.01.2015 № ПК-7 про підтвердження контрактних цін на тютюнову сировину.
За результатами дослідження представлених до митного                                    оформлення документів та проведення консультацій із декларантом митним органом прийнято рішення від 11.06.2015 № 102040000/2015/000172/1, від 11.06.2015                   № 102040000/2015/000173/1, від 11.06.2015 № 102040000/2015/000174/1, від 23.06.2015 № 102040000/2015/000188/1, від 24.06.2015 № 102040000/2015/000190/1, від 24.06.2015 № 102040000/2015/000192/1, від 02.07.2015                                                       № 102040000/2015/000195/1, від 07.07.2015 № 102040000/2015/000204/1, від 09.07.2015 № 102040000/2015/000208/1, від 14.07.2015 № 102040000/2015/000210/1,                        від 15.07.2015 № 102040000/2015/000212/1, від 27.07.2015                                                                     № 102040000/2015/000220/1 про коригування митної вартості товарів за шостим (резервним) методом, а також складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102040000/2015/05176, № 102040000/2015/05177,              № 102040000/2015/05178, № 102040000/2015/05191, № 102040000/2015/05193,             № 102040000/2015/05195, № 102040000/2015/05198, № 102040000/2015/05207,             № 102040000/2015/05210, № 102040000/2015/05213, № 102040000/2015/05215,                № 102040000/2015/05224.
Підставами для прийняття вищезазначених актів індивідуальної дії, за доводами митного органу, послугувало те, що: продавець та покупець пов`язані між собою, а для перевірки відсутності впливу взаємозв`язку на заявлену декларантом митну вартість потрібно надати розрахунок ціни (калькуляцію) відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин); прайс-листи не містять інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, що, в свою черг, унеможливлює ідентифікацію однойменних партій товару; наявні копії митних декларацій країни відправлення містять не всю інформацію про товари, їх вартість та умови поставки; наявний експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листів, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої їх митної вартості.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що митна вартість у спірній ситуації підтверджена позивачем достовірними документами, які містять відомості про її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Натомість, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, погодився з доводами відповідачів та дійшов висновку, що наведені ними факти свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, які підтверджували числові значення складових митної вартості, та не давали можливості відповідно до вимог частини дев`ятої статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснити розрахунки на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
За правилами частини першої статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьмортранс» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нова», про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді першої інстанції), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Утім, у вказаній справі ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції належним чином не з`ясували обставини щодо надання позивачем повного пакету витребуваних органом доходів і зборів документів на підтвердження ціни контракту.
Так, дійсно доводи відповідача-2 про неналежність як доказу експертного висновку від 19.01.2015 № ПК-7 та недоліки представлених прайс-листів, не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР Чернігівська регіональна торгово-промислова палата є спеціалізованою організацією, яка має встановлені законом повноваження на проведення експертиз вартості товарів та складання за їх результатами відповідних висновків. В свою чергу, прайс-лист є документом довільної форми, що має додатковий інформативний характер, та не є обов`язковим (виключним) документом, який підтверджує митну вартість товару.
Однак, належної правової оцінки твердженню Чернігівської митниці ДФС про пов`язаність між собою сторін зовнішньоекономічного контракту судами не надано.
В свою чергу, відповідно до частини вісімнадцятої статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.
У разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у органу доходів і зборів або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець не пов`язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець пов`язані між собою (частина дев`ятнадцята статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).
За правилами частини двадцятої статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1 - 3 частини вісімнадцятої цієї статті, здійснюється за ініціативою декларанта або уповноваженої ним особи. Вартість цих операцій не може використовуватися замість вартості операцій з оцінюваними товарами.
Згідно з частиною двадцять першою статті 58 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Суд касаційної інстанції при цьому за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а          справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» задовольнити частково.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі           № 825/3799/15-а скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк