Постанова  
Іменем України
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 328/2789/13-ц
провадження № 61-17891св18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Держава України в особі Державної казначейської служби України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від             31 липня 2014 року у складі колегії суддів: Савченко О. В., Гончар М. С., Стрелець Л. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
06 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахування змінених позовних вимог просив стягнути на свою користь з держави Україна в особі Державного казначейства України відшкодування майнової шкоди у розмірі - 137 000,00 грн та моральну шкоду -                   200 000,00 грн, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від                                         01 листопада 2013 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 156 843,00 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від                                     01 листопада 2013 року змінено в резолютивній частині, викладено резолютивну частину в іншій редакції.
Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання ДКСУ коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 156 846,00 грн - моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури.
В решті рішення залишено без змін.
Короткий зміст вимог заяви
12 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції, через місцевий суд, про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення у справі, яким вирішити питання щодо стягнення судових витрат пов`язаних з його явкою до місцевого суду у розмірі 365,60 грн, до апеляційного суду - 100,00 грн, зобов`язати суд першої інстанції визначити необхідність примусового виконання рішення апеляційного суду від 17 грудня 2013 року.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви апеляційний суд виходив з того, що вимоги про стягнення судових витрат пов`язаних із явкою до суду першої інстанції ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв, документально не підтверджував, місцевим судом при ухваленні рішення                                         01 листопада 2013 року не вирішувались, як і питання про допуск вказаного рішення до негайного виконання. Зазначені питання не могли бути і не були предметами перегляду та зміни судом апеляційної інстанції.
Апеляційний суд зазначив, що вимоги щодо стягнення судових витрат у розмірі 100,00 грн пов`язаних з явкою до суду апеляційної інстанції                            17 грудня 2013 року під час розгляду справи апеляційним судом не заявлялись, апеляційна скарга ОСОБА_1 за результатами розгляду відхилена, оскаржене рішення на користь ОСОБА_1 не змінювалось, витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, наймання житла у даному випадку несе сама сторона.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2014 року  ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат або направити справу до суду першої інстанції для закінчення позовного провадження, мотивуючи свою вимогу порушенням процесуального права. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що заявник не згодний з ухвалою апеляційного суду в частині відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з викликами до місцевого та апеляційного судів, які порушували його звичайний графік, доказами явки яких є журнали судових засідань, судові виклики. 
Вважає, що судом апеляційної інстанції не розглянута заява в частині порядку та строку виконання рішення місцевого суду від 01 листопада 2013 року.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження, звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за його касаційною скаргою та витребувано справу з суду першої інстанції.
На виконання вимог підпункту 4 першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року                             18 квітня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Згідно зі статтею 220 ЦПК України 2004 року суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. 
Апеляційний суд, встановивши, що   ОСОБА_1 вимоги про відшкодування судових витрат під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не заявлялись, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з цього питання. 
Доводи касаційної скарги, що апеляційним судом не розглянуто питання про негайний допуск судового рішення місцевого суду до негайного виконання не відповідають дійсності, оскільки суд апеляційної інстанції встановивши, відсутність підстав для допуску негайного виконання рішення (стаття 367 ЦПК України 2004 року), дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні і цієї вимоги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оскільки ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм процесуального права, її належить залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2014 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
          Н. О. Антоненко
                                                                                                                      В. І. Журавель