ПОСТАНОВА
Іменем України

07 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 420/70/19
адміністративне провадження № К/9901/23252/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №   420/70/19
за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанов,
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Градовський   Ю.   М., Крусян А. В., Яковлєв О. В.) від 10 липня 2019 року, 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У січні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 25 січня 2019 року, просило:
- визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С. Б. ВП № 56542142 від 26 листопада 2018 року про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. та про стягнення виконавчого збору ВП № 56542142 від 26 листопада 2018 року у розмірі 14892,00 грн. 
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що рішення суду було виконано божником ще до відкриття виконавчого провадження з наданням підтверджуючих документів, а тому у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних постанов.
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року частково задоволено адміністративний позов.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 56542142 від 26 листопада 2018 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 780,89 грн.
4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року - без змін.
5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року задоволено апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року.
Прийнято по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовлено.
6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 13 серпня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
7. Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року визнано поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновлено його; відкрито касаційне провадження у цій справі; установлено строк для подачі відзиву.
8. 18 жовтня 2019 року до Верховного Суду від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
9. Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Київського районного суду м.   Одеси від 14 листопада 2017 року у справі № 520/9206/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення перерахунку та виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 06 вересня 2016 року;
- звернуто постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.
11. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 520/9206/17 постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2017 року змінено та викладено третій абзац її резолютивної частини у новій редакції, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2016 року».
12. 02 травня 2018 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі №   520/9206/17.
13. 05 червня 2018 року від ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про примусове виконання рішення суду.
14. 06 червня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергієм Борисовичем відкрито виконавче провадження ВП № 56542142 з примусового виконання виконавчого листа № 520/9206/17 від 02 травня 2018 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2016 року.
15. 27 червня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області направлено лист (вих. № 10295/03)  «Про виконання рішення», яким повідомлено, що на підставі постанови Київського районного суду м.   Одеси від 14 листопада 2017 року, зміненої постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року, що надійшла 29 березня 2018 року, та наданою 23 березня 2018 року ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області на запит головного управління довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 січня 2016 року, Головним управлінням перерахунок пенсії здійснено 02 квітня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2016 року. Пенсія у перерахованому розмірі виплачується з 01 травня 2018 року, а доплата за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року у сумі 4980,80 грн. зарахована на його рахунок 06 квітня 2018 року. Залишок боргу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 27643,49 грн. буде виплачено після виділення коштів на фінансування з державного бюджету.
16. 03 липня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергієм Борисовичем винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 5100,00 грн. відповідно до ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».
17. 26 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко Сергієм Борисовичем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника управління Пенсійного фонду України в Одеській області за повторне невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн. відповідно до ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».
18. 26 листопада 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 56542142, якою керуючись ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.
19. Вважаючи протиправними оскаржувані постанови відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
20. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень ч. 2 ст. 75 та ч. 1, 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» мало місце без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього. Суд першої інстанції дійшов висновку, що управлінням Пенсійного фонду України виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, та здійснено перерахунок пенсії, проте, виплата нарахованої пенсії у повній мірі позивачем не здійснена, у зв`язку з відсутністю коштів, відтак таке невиконання рішення суду, не може вважатися невиконанням без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
21. Також, суд першої інстанції зазначив, що при відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем було вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.; доказів оскарження чи скасування у встановленому порядку зазначеної постанови в частині стягнення виконавчого збору позивачем не надано. За результатами проведення виконавчих дій, у межах виконавчого провадження ВП № 56542142, відповідач прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження та, оскільки виконавчий збір боржником сплачено не було, у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Тобто, виконавець в подальшому, виносячи оскаржувану постанову вчинив технічні дії пов`язані із подальшим виконанням відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» постанови про стягнення виконавчого збору. Отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, судом не встановлено. 
22. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що пенсійним органом не заперечується факт невиконання рішення суду, що набрало законної сили, в частині виплати нарахованих пенсіонеру коштів, а лише зазначається, що виплата таких коштів здійснюватиметься поетапно, у зв`язку з відсутністю належного бюджетного фінансування та відповідно до вимог постанови КМУ «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» за № 103 від 21 лютого 2018 року.
23. Також, апеляційний суд вважав безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати перерахованої пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.
24. Крім цього, апеляційний суд посилався на правові висновки Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) та у справі №59498/00 «Бурдов проти Росії» та зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
25. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови відповідача про накладення штрафу за невиконання рішення суду та погодився з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
26. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
27. Зокрема, скаржник зазначив, що позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 рік у 2018 році не виділялися, що є поважною причиною для не застосування штрафу за не виконання судового рішення.
28. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
29. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.
30. Предметом спору у цій справі є законність постанови державного виконавця про накладення штрафу з підстав її невідповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Питання щодо законності постанови відповідача про стягнення виконавчого збору, в межах розгляду цієї справи, скаржником не порушується. Отже, Суд надає оцінку спірним правовідносинам лише в межах доводів та вимог касаційної скарги.
31. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
33. Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
34. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
35. Відповідно до ч. 1, п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
36. Згідно ч. 1 - 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
37. У свою чергу, стаття 75 Закону № 1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
38. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII).
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №   1404-VIII).
39. Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
40. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
41. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
42. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
43. Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
44. Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконано рішення суду в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 та частково проведено виплату із суми перерахунку.
45. У спірних правовідносинах, причиною невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів стала відсутність відповідного фінансового забезпечення з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01 січня 2016 року і в подальшому.
46. Пунктом 3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 103 ухвалено перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
- з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;
- з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
47. Тобто, зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначає порядок виплати перерахований пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.
48. Отже, постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року фактично запровадила поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року пенсій певним категоріям громадянам, при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.
49. При цьому, зазначеною постановою не змінюється регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій, а лише визначено порядок виплати перерахованих виплат.
50. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
51. Відтак, саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.
В свою чергу, Кабінетом Міністрів України виходячи із фінансово-економічних можливостей прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01 січня 2016 року і в подальшому, запровадивши поетапний порядок виплати перерахованих пенсій вищевказаним особам.
52. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 103, на момент винесення постанови про накладення штрафу, була чинною, а тому мала бути врахованою органами Пенсійного фонду.
53. У цьому випадку, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №   103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у 2018 році не виділялись. Відтак, у контексті обставин цієї справи, не можна дійти висновку, що позивачем не були перераховані зазначені кошти без поважних причин.
54. Аналогічна позиція висловлена постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №   405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 814/2655/14.
55. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню, оскільки причини невиконання рішення суду, з огляду на вищенаведене, не можуть вважатися не поважними.
56. Суд апеляційної інстанції, у цій справі застосував формальний підхід у питанні належної оцінки застосування до спірних правовідносин наслідків ч. 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII у контексті обставин даної справи, зокрема поважності причин, що стали підставою для покладення на позивача оспорюваної відповідальності.
57. Крім цього, колегія суддів зауважує, що застосування апеляційним судом до спірних правовідносин висновків рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» є недоречними, оскільки останні стосуються відносин між державою та особою, щодо якої існує невиконане рішення національного суду. Проте, у межах розгляду цієї справи, спірні правовідносини склалися між суб`єктами владних повноважень, відтак зазначені рішення ЄСПЛ, не можуть бути застосовані під час вирішення цього спору. 
58. Отже, Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано законне рішення суду першої інстанції, який правильно застосував норми матеріального права та надав їм правильне тлумачення.
59. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
60. Згідно ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
61. Оскільки судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, яке скасоване помилково, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі №   420/70/19 скасувати.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов