Постанова
Іменем України
 
04 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа №357/1605/17
провадження № 61-40846св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,   Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом)  - ОСОБА_1 , 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , 
третя особа - Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року у складі  судді  Ярмола О. Я.  та  постанову  апеляційного  суду  Київської  області  від  21  червня  2018  року у складі колегії суддів: Волохова Л. А., Суханова Є. М., Мельника Я. С.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,   подала до суду  позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання. 
Позов мотивовано тим, що вона перебувала з відповідачем  у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . 
Просила  стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з уcix видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У травні 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису. 
Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 ніколи не проживав однією сім`єю з матір`ю дитини, у ОСОБА_1 були певні близькі стосунки і з іншими чоловіками. 
Просив виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 кошти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2   , починаючи з 15 лютого 2017 року і до досягнення дитиною трьох років.
Вирішено питання про стягнення судового збору. 
У задоволенні зустрічного позову  відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 , повинен утримувати дитину до повноліття та позивача до досягнення дитиною трирічного віку.
Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції 
Постановою апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018  року - без змін. 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову, заявленого ОСОБА_1 та правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2018 року ОСОБА_2  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що при подачі до суду позовної заяви представник позивача адвокат Нескоромна Т. А. не надала оригінал документу, який посвідчує її повноваження як представника. Судово-медичну експертизу № 187 від  17  січня  2018 року проведено упереджено, без додержання вимог чинного законодавства. Суд першої інстанції вийшов за межі позову самостійно збільшивши позовні вимоги, неправильно застосував норми статті 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), в той час як потрібно було застосувати норми статей 84, 86, 88 та 91 СК України. Повторний авторозподіл судової справи був проведений без вмотивованого розпорядження керівника апарату суду і таке розпорядження відсутнє в матеріалах справи. Апеляційна скарга розглянута без його участі, таким чином він був позбавлений доступу до правосуддя. 
Позиція інших учасників справи
В грудні 2018 року ОСОБА_1 надала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити судові рішення без змін, посилаючись на те, що адвокат діяла в межах наданих повноважень, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для призначення повторної судово-медичної експертизи, суди правильно застосували положення матеріального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції. 
У листопаді 2018 року матеріали цивільної справи № 357/1605/17 надійшли до Верховного Суду.
20 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу          Дундар І. О.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня  2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позиція Верховного Суду
Судами встановлено, що сторони перебували в шлюбних відносинах, ОСОБА_1 народила дитину і ОСОБА_2 визнав своє батьківство відносно цієї дитини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини значиться ОСОБА_2 Висновок експерта №187 від 17 січня 2018 року, підтвердив біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5   ІНФОРМАЦІЯ_2 з вірогідністю не менш ніж 99,99%.
На підставі частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Отже колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що зустрічний позов ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження в суді, а доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів, що згідно із статтею 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
В той же час доводи касаційної скарги в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів є частково обґрунтованими.
Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку.
На підставі частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В такій редакції дана норма закону була викладена внаслідок внесення до неї змін Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", які набули чинності з 08 липня 2017 року.
На час звернення до суду з позовом (15 лютого 2017 року) частина друга статті 182 СК України передбачала, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків.
Отже висновки судів про те, що обмеження мінімального розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму підлягає застосуванню з 15 лютого 2017 року, зроблені з порушенням норм матеріального права, а доводи касаційної скарги в цій частині є обґрунтованими. 
В іншій частині доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь позивача на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції застосував положення статті 75 СК України, яка, дійсно, не поширюється на спірні правовідносини. 
Але суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, виходив з положень саме статті 84 СК України, тобто норми матеріального права були застосовані правильно. 
Доводи касаційної скарги про ненадання до суду оригіналу документа на підтвердження повноважень представника позивача безпідставні.  
Відповідно до статті 42 ЦПК України 2004 року (в редакції, яка діяла на момент подання позовної заяви до суду, повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором.
На підтвердження повноважень представник позивача надала до суду договір про надання правової допомоги №01/17 від 26 січня 2017 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Юстиція» та ОСОБА_1 .
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_3 є керівником Адвокатського об`єднання «Юстиція».
Доводи касаційної скарги про те, що повторний авторозподіл судової справи був проведений без вмотивованого розпорядження керівника апарату суду і таке розпорядження відсутнє в матеріалах справи є безпідставними, так як в матеріалах цивільної справи  наявне розпорядження керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року № 239 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 (арк. спр. 18).
Доводи касаційної скарги про те, що в судовому засіданні не з`ясовувалось думка щодо відводу новому складу суду спростовуються змістом журналу судового засідання від 21 червня 2018 року, в якому приймав участь представник відповідача ОСОБА_7 та з якого вбачається, що ним відводу складу суду не заявлялись.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що  при ухваленні судових рішень були неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставою для зміни розміру аліментів на утримання дитини. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в іншій оскарженій частині постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржені судові рішення слід змінити в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, а в іншій оскарженій частині судові рішення залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року в частинізадоволених вимог ОСОБА_1 змінитив частині визначення розміру аліментів на утримання дитини. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до  08 липня 2017 року.
Стягнутиз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року  та постанову апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко   
                                                                                                
                                                                                                                       І. О. Дундар 
 
                                                                                                Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                М. М. Русинчук