ПОСТАНОВА
Іменем України

25 вересня 2019 року 
Київ
справа №826/3439/15
адміністративне провадження №К/9901/8363/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Львівській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня  2015 року (суддя Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року (судді: Мамчур Я.С. (головуючий), Шостак О.О., Желтобрюх І.Л.) у справі № 826/3439/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулось до суду з позовом до Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування з дати його прийняття рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870 та визнання протиправними та скасування з дати їх оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: № 22, № 23, № 25, № 26 від 03.02.2015, оформлені на підставі рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870 та оформлені на його підставі інкасові доручення (розпорядження) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті (оформлені) з порушенням встановленого чинним законодавством порядку, спрямовані на неодноразове стягнення з позивача одних і тих же сум на одних і тих же підставах, свідчать про застування до відносин сторін спору, що виникли раніше норми нового закону, що набрали чинності пізніше та якими передбачено інший порядок стягнення податкового боргу.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня  2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано з дати його прийняття рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870. Визнано протиправними та скасовано з дати їх оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача:    № 22, № 23, № 25, № 26 від 03.02.2015, оформлені на підставі рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення від 3 лютого 2015 року № 870 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків та оформлюючи на підставі вказаного рішення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: № 22, № 23, № 25, № 26 від 03.02.2015 діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня  2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрнафта» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у III, IV кварталі 2014 року ПАТ «Укрнафта» самостійно задекларувало (подало відповідачу податкові розрахунки) грошові зобов`язання за липень - грудень 2014 року з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в загальному розмірі      35 823 284,00 грн, які не були сплачені позивачем у встановлений   ПК України   строк. Так, у ПАТ «Укрнафта» у III, IV кварталі 2014 року виник податковий борг з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, частину якого в сумі       16 128 169,00 грн було погашено позивачем у листопаді - грудні 2014 року.
Відповідачем з метою стягнення залишку суми податкового боргу, що виник у зазначеному періоді 2014року, прийнято оскаржуване рішення, яким стягується з позивача 23 539 292,20 грн податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Разом з тим, на виконання оскаржуваного рішення, контролюючим органом 3 лютого 2015 року оформлено спірні інкасові доручення, зокрема: № 22 - на суму 9 248 170,41 грн; № 23 - на суму 6 000 000,00 грн; № 25 - на суму 8 291 121,79 грн; № 26 - на суму 6 000 000,00 грн.
Крім того, у справі, що розглядається, позивачем, на підтвердження наявності у держави зобов`язань щодо повернення ПАТ «Укрнафта» надміру сплачених грошових коштів, надано копії листа ПАТ «Укрнафта» від 30.01.2015 № 08.1.14/105 з актом звірення розрахунків від 03.02.2015 № 10657-20, копії листа від 30.01.2015                  № 08.1.14/116 з актами звірення розрахунків від 05.02.2015 за зборами за провадження деяких видів підприємницької діяльності. В свою чергу, контролюючим органом не було спростовано та не доведено відсутність зобов`язань держави щодо повернення ПАТ «Укрнафта» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що є обов`язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення»   Податкового кодексу України.
Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/18870/14 за адміністративним позовом Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу в розмірі 26 407 900,09 грн. У зв`язку з частковим погашенням податкового боргу, Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області під час судового провадження зменшено позовні вимоги та заявлено до стягнення 20 165 538,73 грн податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
Крім цього, встановлено, що Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва ще з однією позовною заявою про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу в розмірі 18 980 726,06грн (справа № 826/18869/14). У зв`язку з частковим погашенням податкового боргу, Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області під час судового провадження у справі № 826/18869/14 зменшено позовні вимоги та заявлено до стягнення            14   996 875,40 грн податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що стягнення вказаних сум з плати за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату, є і предметом спору в вищенаведених справах та одночасно предметом стягнення за оскаржуваним рішенням контролюючого органу від 3 лютого 2015 року № 870.
Крім того, суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що на підставі рішення про стягнення коштів, з метою стягнення податкового боргу у розмірі 23 539 292,20 грн, відповідач оформив та направив обслуговуючим банкам ПАТ «Укрнафта» оскаржувані інкасові доручення загальна сума яких становить 29 539 292,20 гривень, що значно перевищує суму податкового боргу позивача.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанції положень пункту 32 Підрозділу   10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також відсутності зобов`язань держави щодо повернення позивачу помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції чинній з 01.01.2015):
10.1. Пункт 32 Підрозділу   10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення».
Тимчасово, до 1 липня 2015 року, встановити, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
У таких випадках:
рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;
рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
11.    Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена   постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22:
11.1. Пункт 1.4.
Інкасове доручення (розпорядження) - розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (органу державної податкової служби) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми  коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
11.2. Пункти 12.1, 12.2, 12.4.
Органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну  (місцеву) гарантію, а також за кредитом з  бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню)  відповідно  до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу  України  є  органи   державної податкової служби.
Стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 12.1 цієї глави, з рахунків платників податків/суб`єктів господарювання на підставі рішення суду.
Стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення  (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції,  згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів,  що викладені в додатку 8  до цієї Інструкції.
У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження)  стягувач  зазначає  назву,  дату  видачі та номер (якщо  він  присвоєний) судового  рішення. Судове  рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається.
Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх  складання, а  банк  платника  -  протягом  30  календарних  днів  з  дати  їх складання.
Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через  працівника  стягувача,  рекомендованим або цінним листом тощо).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
14. Колегія суддів зазначає, що зміст пункту 32 підрозділу 10 розділу ХХ   Податкового кодексу України   вказує на необхідність відсутності зобов`язань держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, тому, наявність зобов`язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, на підставі листа ПАТ «Укрнафта» від 30.01.2015 № 08.1.14/105 з актом звірення розрахунків від 03.02.2015 № 10657-20, копії листа від 30.01.2015 № 08.1.14/116 з актами звірення розрахунків від 05.02.2015 за зборами за провадження деяких видів підприємницької діяльності, наявність у позивача переплати, яка унеможливлює підстави для застосування контролюючим органом стягнення податкового боргу у спосіб передбачений пунктом 32 підрозділу 10 Розділу   ХХ   Податкового кодексу України. Тоді як, відповідачем не доведено відсутність зобов`язань держави щодо повернення   ПАТ «Укрнафта» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що є обов`язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про те, що положення пункту 32 підрозділу 10 Розділу ХХ   Податкового кодексу України   встановлюють, що      стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: 1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; 2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 3) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
Таким чином, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі відсутності зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення від 3 лютого 2015 року № 870 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.
15. Колегія суддів також зазначає, що суди першої інстанції дійшли обґрунтованого висновку щодо визнання протиправними та скасування з дати їх оформлення інкасових доручень (розпоряджень) відповідача за № 22, № 23, № 25, № 26 від 03.02.2015 (оформлених на підставі рішення Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 3 лютого 2015 року № 870), оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що такі інкасові доручення були оформлені контролюючим органом з порушенням встановлених чинним законодавством вимог та на підставі протиправного рішення контролюючого органу.
16. Крім того, колегія суддів зазначає, що судами попередніх інстанцій встановлено, що стягнення вказаних сум з плати за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату, одночасно є предметом стягнення за оскаржуваним рішенням контролюючого органу від 3 лютого 2015 року № 870 у справі, що розглядається, а також є предметом спору у справах: № 826/18870/14 за адміністративним позовом Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу в розмірі 26 407 900,09 грн та             № 826/18869/14 за адміністративним позовом Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу в розмірі 18   980 726,06 грн, що є підтвердженням того, що контролюючий орган звернувся за стягнення вказаних сум з позивача за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату також у судовому порядку.
17. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем у запереченні на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Львівській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня  2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року слід залишити без задоволення.
19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби   у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі № 826/3439/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду