Постанова 
Іменем України
 
21 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 335/12120/15-ц
провадження № 61-24846св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міське комунальне підприємство «Основаніє»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року у складі судді Соболєвої І. П. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Гончар М. С., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міського комунального підприємства «Основаніє» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міського комунального підприємства «Основаніє» (далі - МКП «Основаніє») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
 
Уточнена позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 22 серпня 2015 року з вини ОСОБА_3 , яка проживає поверхом вище, в квартирі № 13 , сталося залиття їх квартири, з причини недбалого ставлення відповідачки до сантехнічних приладів. Унаслідок залиття в квартирі позивачів були пошкоджені стан кухні: стеля, стіни, підлога; коридору: стіни; ванної кімнати: на дверній лутці входу до ванної кімнати наявна деформація.
Також внаслідок залиття були пошкоджені кухонні меблі. Вартість матеріального збитку, заподіяного кухонним меблям, встановлено на день залиття у розмірі 8 093 грн 80 коп. 
За фактом залиття комісією житлового органу був складений акт, а згодом зроблена оцінка визначення розмірів збитків від затоплення квартири, розмір збитків на час залиття становив 28 426 грн. 
Крім того, позивачам була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у тому, що вони відчували незручності, дискомфорт, перенесли хвилювання, дотепер в ушкоджених кімнатах немає ремонту. Вважають, що протиправними діями відповідача порушені їхні особисті немайнові права, їм спричинені моральні переживання, які, в свою чергу, вплинули на їхній стан здоров`я. Вони є людьми похилого віку, тому оцінюють моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.
Ураховуючи викладене, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 40 483 грн 85 коп. та моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року, ураховуючи ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від26 травня 2017 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 10 542 грн 77 коп., яка складається з: вартості відновлювального ремонту - 
7 658 грн 70 коп., вартості меблів - 2 286 грн 02 коп., судового збору - 121 грн 80 коп., правової допомоги - 300 грн, експертного дослідження - 176 грн 25 коп., та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 10 542 грн 77 коп., яка складається з: вартості відновлювального ремонту - 
7 658 грн 70 коп., вартості меблів - 2 286 грн 02 коп., судового збору - 121 грн 80 коп., правової допомоги - 300 грн, експертного дослідження - 176 грн 25 коп., та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 10 242 грн 77 коп., яка складається з: вартості відновлювального ремонту - 
7 658 грн 70 коп., вартості меблів - 2 286 грн 02 коп., судового збору - 121 грн 80 коп., експертного дослідження - 176 грн 25 коп., та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 10 242 грн 77 коп., яка складається з: вартості відновлювального ремонту - 
7 658 грн 70 коп., вартості меблів - 2 286 грн 02 коп., судового збору - 121 грн 80 коп., експертного дослідження - 176 грн 25 коп., та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
У іншій частині вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат на користь держави.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що причиною залиття був розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання в кухні квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Матеріалами справи підтверджена провина відповідачів у залитті квартири позивачів, оскільки вони як власники зобов`язані дотримуватися правил і норм користування водопроводом, каналізацією, стежити за справним станом санітарно-технічного устаткування свого житлового приміщення, однак зазначені вимоги законодавства України ними були порушені. 
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» (далі - ТОВ «Запорізький ДБК») від 22 серпня 2016 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивачів після залиття станом на день його складання становить 30 634 грн 80 коп. Згідно із висновком спеціалістів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий-дослідний центр незалежних споживчих експертиз» (далі - ТОВ «Науковий-дослідний центр незалежних споживчих експертиз») від 19 серпня 2016 року № 0149/19.08.2016 вартість матеріального збитку, заподіяного кухонним меблям внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 22 серпня 2015 року, становить 9 144 грн 05 коп., загальний розмір майнової шкоди на час розгляду справи становив 40 483 грн 85 коп.
Також враховуючи характер завданої шкоди, ступінь вини відповідачів, глибину душевних страждань та інших негативних наслідків, завданих позивачам винними діями відповідачів, підлягає відшкодуванню завдана їм моральна шкода.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції постановив, що шкоду майну позивачів і моральну шкоду заподіяно з вини відповідачів, що призвело до аварії і залиття квартири позивачів гарячою водою, а тому відповідно до вимог статей 1166, 1167 ЦК України останні повинні компенсувати витрати на ремонт квартири і відшкодувати завдану моральну шкоду. Оскільки відповідачами не доведено у суді, що шкоду майну позивачів заподіяно не з їх вини, суд першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства України дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У касаційних скаргах, поданих у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просили скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційні скарги мотивовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. При ухваленні рішень суди попередніх інстанцій у порушення вимог статті 147 ЦПК України 2004 року без наведених мотивів та підстав не взяли до уваги висновок Запорізької торгово-промислової палати від 05 грудня 2012 року № ОС-51, відповідно до якого вартість робіт з відновлення приміщень позивачів склала 20 160 грн 20 коп. Цей висновок складався на підставі актів МКП «Основаніє», які є первинними документами, що містять перелік пошкоджень, завданих внаслідок залиття квартири позивачів.
Прийнятий до уваги судами попередніх інстанцій висновок спеціалістів ТОВ «Науковий-дослідний центр незалежних споживчих експертиз» від 19 серпня 2016 року № 0149/19.08.2016 складений на підставі дефектного акта, складеного фахівцями ТОВ «Запорізький ДБК», що є порушенням пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, внаслідок чого розрахунок шкоди, наданий позивачами, не є належним та допустимим доказом і не узгоджується з актами обстеження квартири позивачів, складеним МКП «Основаніє».
Також позивачами не було надано належних доказів про наявність ліцензій, дозволів, сертифікатів у осіб, які складали кошторисний розрахунок вартості відновлювального ремонту квартири позивачів.
У актах, складених МКП «Основаніє», та дефектному акті ТОВ «Запорізький ДБК» містяться розбіжності.
Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність вини МКП «Основаніє» у спричинені майнової шкоди позивачам, однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки відповідно до листа МКП «Основаніє» від 23 листопада 2015 року № М-1471 звернення до колцентру МКП «Основаніє» відбулося о 04 год. 25 хв. 22 серпня 2015 року, а перекриття водопостачання відбулося лише о 10 год. 00 хв. Таким чином, МКП «Основаніє», незважаючи на аварію, яка унеможливлювала надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, не здійснило належних дій, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», для ліквідації цієї аварії, що в будь-якому разі призвело до істотного збільшення розміру збитків позивачів. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначили, що суди попередніх інстанцій дослідили всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надали їм належну оцінку, визначили характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
 
Відзив на касаційні скарги від МКП «Основаніє» не надходив.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
 
Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року, витребувано із Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 335/12120/15-ц і зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження.
 
У травні 2018 року цивільну справу № 335/12120/15-ц передано до Верховного Суду.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг їх висновків не спростовують.
 
Фактичні обставини справи
 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 22 серпня 2015 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 1991 року, посвідченого третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2187, належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
 
Поверхом вище над квартирою позивачів за вказаною адресою розташована квартира № 13 , яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору обміну квартир від 21 березня 1997 року, зареєстрованого Херсонською товарною біржою «Смарагд-Південь», зареєстрованого у журналі реєстрації за № 65.
 
Відповідно до акта комісії МКП «Основаніє» від 28 серпня 2015 року встановлена причина залиття, зокрема, розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання в кухні квартири АДРЕСА_3 . Також у цьому акті запропоновано провести повторне обстеження приміщення квартири № 10 після остаточного висихання, через десять днів.
 
11 вересня 2015 року комісією МКП «Основаніє» було складено акт, яким встановлено наступні пошкодження: у кухні: стеля (навісний, окрашений водоемульсійним складом) наявні сухі жовті плями залиття S-5м2, деформація S-5м2, а також тріщина L-0,5м/п; стіни (поклеєні 1/2 шпалерами, 1/2 кахель) відклеїлися шпалери S-10м2, також при простукуванні кахелю чутно пустий звук S-2м2; у коридорі: підлога (ламінат) знаходиться в задовільному стані; стіни (обклеєні шпалерами) наявні сліди здуття та часткове відклеювання S-4м2; у ванній кімнаті: на дверній лутці входу до ванної кімнати наявна деформація.
 
Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачі 22 серпня 2015 року, в день залиття квартири позивачів, були відсутні в своїй квартирі, перебували за межами м. Запоріжжя, їх квартира знаходилась під цілодобовою охороною.
 
Той факт, що ОСОБА_4 не був до кінця на 1 мм закритий вентиль водопостачання, у зв`язку з чим і відбувся розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання, був підтверджений в судовому засіданні самою ж відповідачкою.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
 
Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, заподіяна особі, або майну громадянина, підлягає відшкодуванню тією особою, що його заподіяла, у повному обсязі.
 
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
 
Визначаючи розмір майнової шкоди, суди попередніх інстанцій вірно врахували, що відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Згідно із звідним кошторисним розрахунком ТОВ «Запорізький ДБК» від 27 жовтня 2015 року вартість будівельних робіт із відновлення приміщень квартири АДРЕСА_1 після залиття квартирою № 13 становить 28 426 грн.
 
Відповідно до висновку спеціалістів ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз» від 19 серпня 2016 року № 0149/19.08.2016 вартість матеріального збитку, заподіяного кухонним меблям внаслідок залиття квартири, яке сталося 22 серпня 2015 року, становить 9 144 грн 05 коп. Вказаним висновком встановлений причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири та пошкодженням кухонних меблів.
 
Так, згідно із зведеним кошторисним розрахунком, складеним 22 серпня 2016 року спеціалістами ТОВ «Запорізький ДБК», вартість ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивачів після залиття станом на день складання розрахунку складає 30 634 грн 80 коп.
 
Суди попередніх інстанцій, аналізуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи Запорізької торгово-промислової палати від 05 грудня 2016 року № ОС-51 щодо встановлення вартості відновлювального ремонту в квартирі АДРЕСА_1 після її залиття, яке відбулося 22 серпня 2015 року, дійшли обґрунтовано висновку про недоцільність покладення його в основу рішення з підстав неповноти дослідження об`єкту.
 
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердив, що при проведенні цієї судової будівельно-технічної експертизи він використовував відповідну нормативно-технічну літературу, в тому числі програмний комплекс АВК-5 (редакція 3.1.6), який не передбачає використання ринкових цін, а проводить розрахунки на підставі середньо регіональних цін, що не відповідає приписам частини другої статті 1192 ЦК України.
 
Таким чином, доводи відповідачів про те, що суди попередніх інстанцій без наведених мотивів та підстав не взяли до уваги висновок Запорізької торгово-промислової палати від 05 грудня 2012 року № ОС-51, не відповідає дійсності.
 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, на виконання вимог статей 303, 307 ЦПК України 2004 року, дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, залишив без змін рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
 
Інші доводи відповідачів, викладені в касаційних скаргах, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, їм дана належна оцінка, тому колегія суддів їх відхиляє як необґрунтовані.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
 
Оскільки касаційні скарги залишаються без задоволення, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України.
 
Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року було зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року залишити без змін. 
 
Поновити виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець