Постанова
Іменем України
 
11 вересня 2019 року
місто Київ
 
справа № 461/6874/16-ц
провадження № 61-23018св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року у складі судді Зубачик Н. Б. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Шумської Н. Л., Левик Я. А., Струс Л. Б., 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявника
У жовтні 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти відновити каналізаційну трубу (стояк), діаметром 100, 00 мм, що проходить через квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні у Львівському міському комунальному підприємстві «Айсберг» (далі - ЛМКП «Айсберг»). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію співвласниками квартири АДРЕСА_1 зазначеного будинку: є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 Зазначає, що 25 квітня 2016 року ЛМКП «Айсберг» складено протокол про адміністративне правопорушення № 37 про те, що ОСОБА_1 самовільно замінила діаметр каналізаційного стояка 100, 00 мм на діаметр 50, 00 мм, який розташований та проходить через кухню у квартирі АДРЕСА_2 . 19 травня 2016 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 70 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за статтею 150 КУпАП. 30 червня 2016 року комісією ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження технічного стану будинку (квартири) АДРЕСА_1 , яким установлено, що власник зазначеної квартири здійснила самовільне переобладнання житлового будинку та жилого приміщення, порушила правила експлуатації інженерного обладнання будинку, самовільно замінила частину каналізаційного стояка діаметром 100, 00 мм на діаметр 50, 00 мм, який розташований та проходить через приміщення, позначене на поверховому плані під літ. 27-5, площею 6, 3 кв. м, у квартирі АДРЕСА_1 . Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження від 22 липня 2016 року № 304 «Про відновлення каналізаційного стояка діаметром 100, 00 який проходить через квартиру АДРЕСА_1 », котрим зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти відновити каналізаційний стояк діаметром 100, 00 мм, який проходить через квартиру АДРЕСА_1 . Однак відповідачем вимоги зазначеного розпорядження не були виконані, що підтверджується актом комісії ЛМКП «Айсберг» від 21 вересня 2016 року. Відтак, посилаючись на норми статті 144 Конституції України, підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, підпунктом 1.6.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835, просить позов задовольнити.
Стислий виклад заперечень інших учасників справи
Відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки він є необґрунтованим.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти відновити каналізаційний стояк діаметром 100, 00 мм, який проходить через квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що відповідач самовільно втрутилася в інженерні системи загального користування із порушенням державних будівельних норм і стандартів, санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку; окрім того, відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування у відповідача відсутній, а вимоги розпорядження позивача про відновлення стояка ним не виконані.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що рішення відповідає вимогам закону та підстави для його скасування відсутні.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2017 року, ОСОБА_1 просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник зазначила, що твердження позивача про те, що нею протиправно змінено стояк зі 100, 00 мм на 50, 00 мм не доведені належним чином. 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
ОСОБА_6 надав відзив на касаційну скаргу, у якій зазначив про безпідставність вимог касаційної скарги. 
ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали суду відзив, у якому просили касаційну скаргу задовольнити.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року 
№ 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що будинок    АДРЕСА_1 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг».
Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію від 21 вересня 2016 року № 2073, виданої ЛМКП «Айсберг», співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
Із протоколу про адміністративне правопорушення № 37, складеного ЛМКП «Айсберг» 25 квітня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно замінила трубу, змінила діаметр каналізаційного стояка діаметром 100, 00 мм на діаметр 50, 00 мм, який розташований та проходить через кухню у квартирі АДРЕСА_2 ; роботи розпочаті 08 квітня 2016 року.
19 травня 2016 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації постановою № 70 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 51, 00 грн.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року у справі № 461/3782/16-а постанова адміністративної комісії Галицької районної адміністрації від 19 травня 2016 року № 70 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасована, провадження у справі закрито.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі № 876/5959/16 апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року в справі № 461/3782/16-а скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного штрафу задоволено частково. Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 19 травня 2016 року № 70 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статті 150 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 51, 00 грн скасовано.
Згідно з актом комісійного обстеження ЛМКП «Айсберг» від 05 квітня 2016 року ОСОБА_1 самовільно замінила діаметр каналізаційного стояка у 110, 00 мм на інший у 50, 00 мм, який проходить транзитом через її кухню, позбавивши можливості користуватися санвузлом у квартирі АДРЕСА_2 .
30 червня 2016 року комісією ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження технічного стану будинку (квартири) АДРЕСА_1 , котрим встановлено, що власник квартири ОСОБА_1 здійснила самовільне переобладнання жилого будинку та жилого приміщення, порушила правила експлуатації інженерного обладнання будинку, а саме самовільно поміняла частину каналізаційного стояка діаметром 100, 00 мм на діаметр 50, 00 мм, який розташований та проходить через приміщення, позначене на поверховому плані під літ. 27-5, площею 6, 3 кв. м, у квартирі АДРЕСА_1 .
30 червня 2016 року ЛМКП «Айсберг» скеровано попередження № 669/1 із зазначенням, що оскільки відповідачем не були виконані роботи з заміни каналізаційного стояка діаметром 50, 00 мм на 100, 00 мм, ЛМКП «Айсберг» буде направлено пакет документів на розгляд Міжвідомчої комісії Галицького району.
Згідно з витягом із протоколу від 12 липня 2016 року № 25 міжвідомчої комісії Галицького району на засіданні зазначеної комісії вирішено зобов`язати ОСОБА_1 за власні кошти відновити каналізаційний стояк діаметром 100, 00 мм, який проходить через квартиру АДРЕСА_1 . 
Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження від 22 липня 2016 року № 304 «Про відновлення каналізаційного стояка діаметром 100, 00 мм, який проходить через квартиру АДРЕСА_1 ». У разі невиконання розпорядження в добровільному порядку, юридичному відділу адміністрації звернутися з позовною заявою в суд про відновлення каналізаційного стояка діаметром 100, 00 мм, який проходить через квартиру АДРЕСА_1 .
19 вересня 2016 року ЛМКП «Айсберг» скеровано відповідачу попередження № 988 із зазначенням, що оскільки відповідачем не було виконано розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 22 липня 2016 року № 304, ЛМКП «Айсберг» готує відповідні документи до юридичного відділу Галицької районної адміністрації, а в подальшому до суду. Також 21 вересня 2016 року комісією ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що відповідачем не виконано вимоги зазначеного розпорядження.
Оцінка аргументів касаційної скарги
Перевіряючи законність та обґрунтованість постановлених у справі рішень, Верховний Суду зробив такі висновки.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За правилами частин першої та другої статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 06 липня 2005 року № 2747-IV, далі - КАС України 2005 року) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України 2005 року є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України 2005 року юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України 2005 року громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України «Про основи містобудування». Відповідно до статті 7 цього Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
Згідно із підпунктом 4.2.2 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 29 квітня 2016 року № 334 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету від 06 січня 2012 року №№4, 5, 6, 7, 8, 9», чинному на час виникнення спірних правовідносин, передбачено повноваження адміністрації у сфері житлово-комунального господарства, а саме здійснення нагляду та контролю за станом благоустрою житлового фонду. Підпунктом 4.5.1 зазначеного Положення районній адміністрації для забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод законних інтересів громадян надано повноваження на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами з питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
Відповідно до підпункту 1.6.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835 
«Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту віднесено до ознак самочинного будівництва.
Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.
Згідно із частиною другою статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти відновити каналізаційний стояк відповідного діаметру і мотивуючи такий позов порушенням правил перепланування та перебудови жилих приміщень, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів.
Спір у цій справі не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту порушення правил перепланування та перебудови жилих приміщень та усунення порушень шляхом відновлення каналізаційного стояка з метою захисту інтересів громади. Справа за позовом такого суб`єкта у спірних правовідносинах належить до компетенції адміністративних судів.
Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (провадження № 14-108цс18), від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18) та від 22 травня 2018 року у справі № 826/4089/16 (провадження № 11-213апп18).
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 15 ЦПК України 2004 року.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічна норма містилася й у ЦПК України 2004 року, який був чинним на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій (стаття 205).
Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Із урахуванням зазначеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255, пунктом 5 частини першої статті 409, частинами першою та другою статті 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року скасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг», про зобов`язання вчинити дії закрити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               О. В. Ступак

Судді                                                                                                            А. С. Олійник
 
С. О. Погрібний
 
Г. І. Усик
 
В. В. Яремко