Постанова
Іменем України 
15 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 219/13025/18 
провадження № 51-10425 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                               ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу судді-доповідача Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від    14 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, про його незаконне тримання під вартою.
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою судді-доповідача Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , поданою на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому вказує, що суддя-доповідач апеляційного суду безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою. Зазначає, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено жодної процедури розгляду заяв та клопотань, поданих у порядку ст. 206 КПК України, як і не заборонено оскаржувати такі рішення слідчих суддів в апеляційному порядку. На переконання ОСОБА_7 , у цьому випадку суддя-доповідач апеляційного суду має керуватися загальними нормами процесуального закону, які регламентують забезпечення права кожного на оскарження процесуальних рішень.
Позиції інших учасників судового провадження 
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_7 не надходило.
У судовому засіданні захисник підтримав касаційну скаргу ОСОБА_7 , прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Як установлено частиною 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього Кодексу.
Статтею 206 КПК України закріплено повноваження слідчого судді щодо захисту прав людини. Зокрема, у ч. 2 ст. 206 КПК України вказано, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Як випливає із матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із скаргою про незаконне утримання його у слідчому ізоляторі та просив постановити ухвалу про його негайне звільнення з-під варти.
Слідчий суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області ухвалою від     14 листопада 2018 року розглянув скаргу ОСОБА_7 по суті та відмовив у її задоволенні.
Оскільки у даному випадку ОСОБА_7 подав скаргу в порядку ст. 206 КПК України, а тому слідчий суддя постановив ухвалу в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
Таким чином, доводи ОСОБА_7 про відсутність відповідного порядку розгляду заяв та клопотань, поданих у порядку ст. 206 КПК України, на переконання колегії суддів, є надуманими.
Що стосується доводів касаційної скарги  ОСОБА_7 про порушення суддею-доповідачем апеляційного суду вимог кримінального процесуального закону під час відмови у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Вказуючи про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року, ОСОБА_7 оскаржив таку ухвалу в апеляційному порядку та просив її скасувати.
Так, стаття 309 КПК України містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Разом з тим, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Як правильно зазначено апеляційним судом, до передбаченого ст. 309 КПК України переліку не входить оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , поданої у порядку ст. 206 КПК України, про його незаконне тримання під вартою.
З таким висновком судді-доповідача апеляційного суду погоджується і колегія суддів з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини та громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним, вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури.
Тобто Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суддя-доповідач апеляційного суду дійшов правильного висновку, що ухвала слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року, яка постановлена у порядку ст. 206 КПК України, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, та правильно відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 .
Така позиція колегії суддів узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі   № 766/22242/17 (провадження № 51-7276 кмо 18), у якому зазначено, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу судді-доповідача апеляційного суду – без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу судді-доповідача Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                            ОСОБА_3