П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
4 липня 2019 року
м. Київ
справа № 306/503/18
провадження № 61-6719 св 19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа- Свалявська державна нотаріальна контора,
особа, яка подала апеляційну скаргу -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 травня 2018 року в складі судді                   Вінер Е. А. та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від  26 лютого 2019 року вскладі колегії суддів:  Куштана Б.П., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити, що заповіт (дублікат заповіту, що має силу оригіналу НМХ 988476) залишений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледзою С.М., зареєстрований у реєстрі за номером 194, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_2 .
На обґрунтування зави зазначала, що ОСОБА_3 померла в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті заявниці стало відомо, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1   ОСОБА_1 
12 лютого 2018 року заявниця подала заяву про прийняття спадщини, а                         14 березня 2018 року їй видали дублікат заповіту.
Однак, при підготовці документів задля подальшого оформлення ОСОБА_1 своїх спадкових прав, вона виявила, що в заповіті не вірно вказано по батькові ОСОБА_1 , а саме у заповіті по батькові вказано « ОСОБА_1 », хоча вірне по батькові « ОСОБА_1 ».
Короткий зміст рішення суду першої  інстанції
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 травня               2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що він не може встановити факт належності заповіту, залишеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , оскільки розбіжність у написанні по батькові заявника є лише опискою, яка може бути виправлена органом, що видав відповідний документ.
Короткий зміст рішення суду апеляційної  інстанції
Рішення місцевого суду було оскаржено в апеляційному порядку, як заявницею, так і  особою, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 , яка посилалася на те, що оскаржуване рішення порушує її права як спадкоємиці ОСОБА_3 за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини.  Зазначала, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону не залучив її до участі в справі як заінтересовану особу, що в свою чергу позбавило апелянта можливості реалізувати свої процесуальні права. 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від  26 лютого 2019 року рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 4 травня 2018 року скасовано. Заяву ОСОБА_1  про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. 
Ухвалюючи рішення про залишення заяви без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виник спір щодо спадкування за померлою ОСОБА_3 належної їй за життя квартири АДРЕСА_3 , а тому заявлена ОСОБА_1 . вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1  подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення її заяви. 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивовано тим, що про допущену помилку в заповіті при написанні заявника по батькові  вона довідалася 14 березня 2018 року, а тому не має іншої можливості, ніж у судовому засіданні, захистити свої права та інтереси. Вважає, що між нею та ОСОБА_2 не існує спору про право, і ОСОБА_2 не може бути стороною в справі про встановлення факту належності заповіту ОСОБА_1 , оскільки заповіт складений саме на її користь. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники наданим їм правом на подачу відзиву не скористались.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
12 лютого 2014 року ОСОБА_3  склала заповіт, яким належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
12 лютого 2018 року ОСОБА_1 подала до Свалявської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_3 . Оскільки у заповіті було зазначено « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », нотаріус роз`яснила заявниці, що ці розбіжності можуть бути усунуті лише в судовому порядку.
ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) 22 січня 2018 року також подала до Свалявської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_3 
Суди також установили, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 й займалася її похованням.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи обох касаційних скарг, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України  суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
У частині четвертій статті 315 ЦПК України  передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Керуючись зазначеними законодавчими приписами, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, вірно виходив із наявності спору про право між нею та ОСОБА_2 на спадкування майна померлої ОСОБА_3 , що унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження.
Таким чином, виявивши спір про право, апеляційний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
Разом з тим слід зазначити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 та частини першої статті 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову, якою може скасувати судове рішення повністю або частково й залишити позов без розгляду.
За змістом частини другої статті 381 ЦПК України лише процедурні питання, пов`язані з рухом справи вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал.
Тобто за результатами перегляду судового рішення суду першої інстанції суд апеляційної приймає виключно постанову.
У справі, що переглядається суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції та залишення заяви без розгляду.
Однак, це не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За змістом частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскільки рішення суду першої інстанції правомірно скасовано судом апеляційної інстанції й не підлягає скасуванню з інших підстав, відсутні підстави для його перегляду по суті.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України  передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від  26 лютого 2019 року залишити без змін. 
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Сімоненко
                      
                                                                                        С. Ю. Мартєв
 
                                                                                       Є. В. Петров