ПОСТАНОВА
Іменем України

17 липня 2019 року 
Київ
справа №821/780/16
адміністративне провадження №К/9901/13762/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 821/780/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр»
до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про   визнання протиправною та скасування вимоги
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року (колегія у складі: головуючого судді Федусик А.Г., суддів: Шевчук О.А., Зуєвої Л.Є.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просив визнати протиправною та скасувати акт індивідуальної дії - вимогу № 2-47/145 від 17.02.2016.
В обґрунтування зазначених вимог позивач зазначає, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки запитувана інформація не пов`язана з виконанням ним передбачених законодавством повноважень.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 29 червня 2016 року позов задовольнив. Визнав протиправною та скасував вимогу Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 2-47/145 від 17.02.2016 «Про надання інформації».
Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 26 жовтня 2016 року скасував постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та прийняв нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» - відмовив.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, погодився з доводами позивача та зазначив, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки запитувана інформація не пов`язана з виконанням ним передбачених законодавством повноважень.
Натомість, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що враховуючи порядок, підстави та мету проведення дослідження ринків, відповідач в межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, необхідну для дослідження ринку надання в оренду торгових площ.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15 листопада 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові залишено поза увагою той факт, що відповідач одночасно проводив дослідження товарних ринків та здійснював державний контроль за додержанням вимог законодавства про захист економічної конкуренції, а оскаржуваною постановою встановлено, що відповідач проводив лише дослідження товарних ринків.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 листопада 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр».
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
22 лютого 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» було отримано вимогу № 2-47/145 від 17.02.2016, відповідно до якої, позивач повинен був надати інформацію, у зв`язку з проведенням відповідачем дослідження товарних ринків, в тому числі ринків послуг з надання в оренду торгових площ на продовольчих та непродовольчих ринках у межах м. Херсона, а також здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання, що здійснюють діяльність на цих ринках.
Позивач, вважаючи прийняту відповідачем вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з вищевказаним позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.
Варто зазначити, що не допускається поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом розгляду - акт індивідуальної дії.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно пункту 1 частини третьої статті 7 наведеного Закону, у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно змісту оскаржуваної вимоги, вона винесена на виконання повноважень Антимонопольного комітету України щодо проведення дослідження товарних ринків, в тому числі ринків послуг з надання в оренду торгових площ на продовольчих та непродовольчих ринках у межах м. Херсона та здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання, що здійснюють діяльність на цих ринках. Отже, даний спір виник з правовідносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, оскільки порядок розгляду заяв про недобросовісну конкуренцію та перегляд рішень, прийнятих за наслідками їх розгляду врегульовані Законом України «Про захист економічної конкуренції».
Закон України «Про захист економічної конкуренції», який визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, саме і встановлено інший порядок вирішення спорів за участю органів Антимонопольного комітету України.
Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією. Цей Закон застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України (ст. 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Статтею 60 вказаного Закону визначений порядок оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України. Так, частиною другою даної статті встановлено, що рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.
Оскільки даний спір виник з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, враховуючи положення ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду.
Також суд звертає увагу на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №922/2274/17), відповідно до яких справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України в силу приписів наведеного Закону «Про захист економічної конкуренції» підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, за винятком, відповідно до положень ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання.
Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених відповідно статтями 238, 240 КАС України. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).
Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті стаття 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр задовольнити частково.
Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року - скасувати.
Провадження у справі № 821/780/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр» до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправною та скасування вимоги - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                       С.Г. Стеценко

Судді:                                                                                    А.І. Рибачук

                                                                                              Л.В. Тацій