ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року 
м. Київ

Справа № 915/406/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

представники сторін не з'явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Миколаївської міської ради та Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 
у складі колегії суддів: Бєляновського В. В. (головуючий), Аленіна О. Ю., 
Богатиря К. В.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" 
до 1. Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, 
2. Миколаївської міської ради
про стягнення 2 664 714,59 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради про стягнення солідарно з відповідачів 354 714,59 грн завданої шкоди внаслідок вчинення протиправних дій щодо складання акта № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 та протиправних дій Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу споруд, які належать позивачу та знаходились за адресою:         м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311.

2. Заявою від 21.06.2018 позивач збільшив розмір позовних вимог та посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів він не отримав прибуток у вигляді орендної плати у розмірі 7 000 грн за кожну демонтовану споруду в місяць, яку міг би отримувати протягом двох років та дев'яти місяців згідно з договором оренди приміщень від 01.05.2017, укладеним із ПП "Техбудінвест", неодержаний дохід складає 2 310 000 грн, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 2 664 714,59 грн з яких 354 714,59 грн. - реальні збитки та 2 310 000 грн - упущена вигода.

3. У якості нормативного обґрунтування заявленого позову позивач визначив частину 2 статті 393, статті 1173, 1192 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.02.2019 у справі № 915/406/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

5. Приймаючи судове рішення місцевий господарський суд виходив з відсутності доказів завдання позивачу збитків внаслідок демонтажу належних йому споруд. Також суд зазначив, що споруди позивачем були встановлені самовільно, що вказує на те, що під час здійснення своїх цивільних прав останній діяв несправедливо, недобросовісно та нерозумно.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 915/406/18 вищезазначене судове рішення місцевого господарського скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1"               197 063,70 грн майнової шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

7. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач є належним власником споруд для здійснення торговельної діяльності в кількості 18 одиниць та за результатами розгляду адміністративного позову ТОВ "Естетик -1" встановлена незаконність дій Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, які полягали у демонтуванні 10 тимчасових споруд - кіосків білого кольору, які належали ТОВ "Естетик-1".

8. Під час розгляду справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено:

8.1. 05.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Гросенко Є. А. (підрядник) укладений договір підряду № 3, відповідно до умов якого підрядник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням матеріалів підрядника, а замовник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити роботи з виготовлення споруд для здійснення торговельної діяльності в кількості 18 одиниць та їх монтажу за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленський.

8.2. 21.04.2017 між вищезазначеними сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, згідно з яким загальна вартість виконаних робіт за договором № 3 від 05.12.2016 складає 354 714,59 грн.

8.3. 01.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" (орендодавець) та Приватним підприємством "Техбудінвест" (орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець зобов'язався надати орендарю у користування терміном на два роки та дев'ять місяців 18 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку № 311 по проспекту Богоявленському, для використання в господарській діяльності. Розмір орендної плати становить 7 000 грн за один місяць за одну споруду.

8.4. Відповідно до акта приймання-передачі приміщень від 01.05.2017 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування 8 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою:          м. Миколаїв, навпроти будинку № 311 по проспекту Богоявленському.

8.5. 18.05.2017 комісією з питань упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва у складі депутата і посадових осіб Миколаївської міської ради та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради було проведено обстеження пересувних тимчасових споруд на території Корабельного району в м. Миколаєві, за результатами якого складено акт № 14, затверджений заступником міського голови, в якому зазначено про групу пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору, навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленський, власника не встановлено, дані споруди розміщено самовільно, без документів на право користування земельною ділянкою. Комісією прийнято рішення: 1. Надати доручення ГУНП в Миколаївській області вжити заходів направлених на ліквідацію та недопущення несанкціонованої торгівлі та незаконного розміщення даних об'єктів за вказаною адресою. 2. Надати доручення адміністрації Центрального району ММР вжити заходів щодо демонтажу споруд і звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та у подальшому здійснювати контроль з метою недопущення безпідставного зайняття звільненої земельної ділянки.

8.6. 23.05.2017 адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради на підставі даного акта № 14 від 18.05.2017 здійснено демонтаж 10 тимчасових споруд розміщених навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленський в                      м. Миколаєві, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Естетик-1".

8.7. Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.09.2017 визнано протиправними дії щодо складання Акта № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного Комісією Миколаївської міської ради з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 щодо обстеження пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленському. Визнано протиправними дії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу 10 споруд, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" та знаходились за адресою м. Миколаїв,                    пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311. 

8.8. Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 у справі № 490/5298/17 скасовано постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.09.2017 у частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій щодо складання акта № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову у позову. У іншій частині постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.09.2017 залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
          
9. Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції від 22.04.2019 Миколаївська міська рада та Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради звернулись з касаційними скаргами з вимогами її скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 915/406/18 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягами з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 та 07.06.2019.

11. Ухвалами Верховного Суду від 12.06.2019 та 13.06.2019 вищезазначені касаційні скарги залишено без руху та надано строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів.

12. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л. Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/406/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючий), суддів - Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2019.

13. Ухвалою Верховного Суду від 12.07.2019 задоволено клопотання Миколаївської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк; відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою; датою проведення судового засідання визначено 01.08.2019.

14. Ухвалою Верховного Суду від 12.07.2019 відрито касаційне провадження за касаційною скаргою Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради; об'єднано касаційні скарги Миколаївської міської ради та Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради в одне касаційне провадження; датою проведення судового засідання визначено 01.08.2019.

15. У зв'язку з запланованою відпусткою судді Васьковського О. В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                   № 915/406/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючий), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2019.

16. Ухвалами від 01.08.2019 Верховний Суд прийняв справу № 915/406/18 Господарського суду Миколаївської області за касаційними скаргами Миколаївської міської ради та Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до провадження у новому складі судової колегії та вирішив здійснити розгляд касаційних скарг у встановлену раніше ухвалами дату - 01.08.2019.

17. В засідання суду касаційної інстанції 01.08.2019 представники сторін не з'явилися, хоча про час та дату судового засідання сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов'язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю уповноважених представників учасників справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(Миколаївської міської ради)

- позивачем не доведено, а судом не встановлено дійсну вартість споруд, які були демонтовані адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради; 
- проектно-кошторисна документація, яка повинна передбачатися договором будівельного підряду в силу положень ст.ст. 875, 877 Цивільного кодексу України, по якій можливо було встановити чи є споруди ідентичними одна одній, а отже чи є їх вартість однаковою, позивачем не надана;
- позивачем не доведено, що в результаті демонтажу споруд вони остаточно вибули з його володіння, були знищені, матеріали, з яких вони були виготовлені, втрачені, що в свою чергу впливає на розмір завданих збитків.

Доводи скаржника
(Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради)

- зміст постанови суду апеляційної інстанції суперечить нормам законодавства та фактичним доказам у справі; 
- згідно позовних вимог, які не змінювались, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів кошти на відшкодування шкоди;
- апеляційною інстанцією не в повній мір досліджено норми законодавства         (ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України);
- апеляційною інстанцією не вказано якими доказами позивачем доведено обставини щодо відсутності відмінностей площі та розмірів демонтованих споруд.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

18. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

21. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

А.2. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

22. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

23. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

24. За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

25. Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. 

26. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

27. Сам по собі факт наявності шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

28. За наведених обставин, до предмета доказування у даній справі входять обставини щодо належності позивачу споруд, правомірності/неправомірності їх демонтажу, понесення позивачем реальних збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 209/5369/15.

29. За змістом положень Господарського процесуального кодексу України: 

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 13); 

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14); 

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73); 

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74). 

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76).

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються      (ст. 77).

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79).

30. Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що в межах розгляду справи                 № 490/5298/17 встановлена незаконність дій Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, які полягали у демонтуванні 10 тимчасових споруд - кіосків білого кольору, які належали Товариству з обмеженою відповідальності "Естетик-1" та знаходились за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311.

31. Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з неможливості визначення вартості знищеного майна та недоведеності факту його знищення.

32. Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції при розрахунку вартості шкоди вказав на те, що згідно з договором підряду № 3 від 05.12.2016 та актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, загальна вартість 18-ти споруд складає 354 714,59 грн, що на думку суду свідчить про те, що вартість однієї споруди становить 19 706,37 грн.

33. Однак такий висновок апеляційної інстанції є необґрунтованим, оскільки зміст вищезазначеного договору та акта виконаних робіт не надають можливості встановити та беззаперечно стверджувати, що споруди є ідентичними одна одній та те, що їх вартість є однаковою.

34. Окрім того, скаржники наголошують, що апеляційна інстанція безпідставно вказала на те, що в акті № 14 від 18.05.2017 зазначено про групу пересувних тимчасових споруд - 10 однакових кіосків білого кольору, оскільки в цьому акті про однаковість споруд не зазначено.

35. Зважаючи на викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо ідентичності споруд одна одній, визначення їх площі та однакової вартості базуються виключно на власних припущеннях без належного аргументування та посилання на належні та допустимі докази, які б ці обставини підтверджували.

36. До того ж висновок суду апеляційної інстанції про те, що відсутність відповіді відповідачів на звернення позивача про відновлення його становища свідчить про знищення майна, судова колегія касаційної інстанції оцінює як передчасний, оскільки під знищенням майна слід розуміти фізичне руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого.

37. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

38. За приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

39. Метою апеляційного суду є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно.

40. Користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, мав би дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки.
41. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

42. Як свідчить зміст прийнятої апеляційним господарським судом постанови, апеляційним господарським судом, в порушення вимог ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України не повною мірою здійснено повторний розгляд справи.

43. Тобто, суд не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції по суті заявлених вимог, не дослідив чи мали місце обставини, на які посилаються сторони у справі та які були встановлені судом першої інстанції та якими доказами вони підтверджуються, чи є такі докази належними та допустимими, не надав належної оцінки поясненням сторін у справі.

44. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

45. Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

46. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

47. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

48. З урахуванням викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційних скарг та скасування постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду в іншому складі суддів.

49. Під час нового розгляду, господарському апеляційному суду належить врахувати вищевикладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку зібраним у справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне і обґрунтоване рішення.

В. Судові витрати

50. У зв'язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради задовольнити частково.

3. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 915/406/18 скасувати. 

4. Справу № 915/406/18 направити на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | | О. О. Банасько
Судді | | Л. Й. Катеринчук
| | В. Г. Пєсков