Постанова
Іменем  України
 
26 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 727/8772/16-ц 
 
провадження № 61-16536 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач - ОСОБА_1 ; 
представник відповідача - Дорошенко Олександр Олександрович;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на окрему ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області у складі колегії суддів: Кулянди М. І., 
Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., від 23 березня 2017 року, 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України 
у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у складі судді Літвінової О. Г. від 26 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. 
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ КБ «ПриватБанк» 14 519 грн 73 коп., з яких: 5 281 грн 74 коп. - заборгованість за кредитом, 3 915 грн 64 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 2 850 грн - заборгованість по комісії, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 972 грн 35 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Короткий зміст окремої ухвали суду апеляційної інстанції 
Окремою ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 
2017 року доведено до відома Чернівецьку місцеву прокуратуру про факти щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , діянь, які містять ознаки кримінального правопорушення, для вжиття заходів, передбачених КПК України. 
Окрема ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 було вчинено дії, які свідчать про його втручання у діяльність суду з метою схилення суддів до ухвалення неправосудного рішення. Зокрема, зазначено, що у лютому 2017 року, ще до ухвалення апеляційним судом судового рішення у цій справі, ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній 
мережі «Fаcebook» опублікував проект рішення апеляційного суду у цій справі з критикою та образами на адресу суддів, у подальшому подавав скарги, в яких містилися образи і критика суддів та заявляв безпідставні відводи. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить окрему ухвалу апеляційного суду скасувати. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Чернівці.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року справу за позовом 
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2 на окрему ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року призначено до судового розгляду.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про його втручання у діяльність суду з метою ухвалення неправосудного рішення. Окрема ухвала має бути обґрунтованою і вмотивованою, вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню. Разом тим, оскаржувана окрема ухвала апеляційного суду не містить посилань на конкретні докази, які б підтверджували його неправомірні дії, не вмотивована та не обґрунтована. Ним не проводились ніяких дій щодо втрачання у роботу суду, ніяких погроз, неправомірної поведінки, неповаги до суддів не проявлялось. Обставини, на які посилається апеляційний суд у своїй окремій ухвалі, є лише реалізацією його прав та обов`язків, передбачених статтями 20, 27 ЦПК України 
2004 року. Апеляційний суд не довів, що публікацію у соціальній мережі «Fаcebook» проекту рішення апеляційного суду здійснив саме він. 

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначало, що окрема ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги - безпідставними. ОСОБА_2 28 лютого 2017 року, тобто ще до ухвалення апеляційним судом рішення у справі по суті, опублікував на своїй особистій сторінці у соціальній мережі «Fаcebook» так званий «проект рішення суду», додавши особистий коментар, який містив критику та образи на адресу суду та суддів. Зазначена обставина є загальновідомою 
та доступною у вказаній соціальній мережі без обмеження доступу. 
Отже, посилання ОСОБА_2 на те, що вищевказану публікацію 
із коментарем на адресу суду було здійснено не ним і доказів, які б це підтверджували відсутні, є безпідставними. Вплив на суддів тягне юридичну відповідальність, суди у всіх випадках втручання в їх діяльність і прояву неповаги до суду або судді повинні виносити окремі ухвали чи постанови, а якщо в таких діях вбачається ознаки відповідного злочину - реагувати згідно з вимогами кримінально-процесуального законодавства України. Таким чином, окрема ухвала апеляційного суду є обґрунтованою, постановленою з метою захисту виконання суддями своїх професійних обов`язків, присікання вчинення будь-яких дій щодо діяльності судді та суду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 
2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. 
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до апеляційного суду із апеляційною скаргою.
У ході перегляду вищевказаного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . - 
28 лютого 2017 року, тобто ще до ухвалення апеляційним судом рішення 
у справі по суті, опублікував на своїй особистій сторінці у соціальній мережі «Fаcebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) так званий «проект рішення суду», додавши особистий коментар, який містив критику та образи на адресу суду та суддів.
01 березня 2017 року ОСОБА_2 на адресу голови Апеляційного суду Чернівецької області направив скаргу, в якій він безпідставно вдався до образ та критики суддів апеляційного суду.
Цього ж дня ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про відвід головуючого судді у справі, в якій зазначив про скоєння судом злочину, а головуючим суддею - грубо порушено присягу судді. 
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02 березня 2017 року 
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді відмовлено. 
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ КБ «ПриватБанк» 14 519 грн 73 коп., з яких: 5 281 грн 74 коп. - заборгованість за кредитом, 3 915 грн 64 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 2 850 грн - заборгованість по комісії, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 972 грн 35 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Окремою ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 
2017 року доведено до відома Чернівецьку місцеву прокуратуру про факти щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , діянь, які містять ознаки кримінального правопорушення для вжиття заходів, передбачених КПК України. 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана 
окрема ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі статтею 320 ЦПК України 2004 року апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 211 ЦПК України 2004 року суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. 
Аналіз вищевказаної норми процесуального права свідчить про те, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. 
Колегія суддів частково погоджується висновками апеляційного суду щодо втрачання ОСОБА_2 у діяльність суду з метою впливу на суд та схилення до ухвалення неправосудного рішення.
Судом установлено, що у ході перегляду вищевказаного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . - 28 лютого 2017 року, тобто ще до ухвалення апеляційним судом рішення у справі по суті, опублікував на своїй особистій сторінці 
у соціальній мережі «Fаcebook» (ІНФОРМАЦІЯ_2) так званий «проект рішення суду», додавши особистий коментар, який містив критику та образи на адресу суду та суддів.
Такі дії ОСОБА_2 були вчиненні до вирішення справи, яка була призначена до розгляду на 02 березня 2017 року. 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 
2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що положення частини другої статті 126 Конституції України про те, що вплив на суддів 
у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Виходячи з того, що вплив на суддів тягне юридичну відповідальність, суди у всіх випадках втручання в їх діяльність і прояву неповаги до суду або судді повинні виносити окремі ухвали чи постанови, а якщо в таких діях вбачаються ознаки відповідного злочину - реагувати згідно з вимогами кримінально-процесуального законодавства України.
У пункті 11 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Посилання ОСОБА_2 на те, що апеляційний суд не довів, що публікацію у соціальній мережі «Fаcebook» проекту рішення апеляційного суду здійснив саме він, безпідставні, так як у матеріалах справи наявна фотокопія особистої сторінки ОСОБА_2 із соціальної мережі «Fаcebook» із зазначенням її інтернет адреси, на якій 28 лютого 2017 року він здійснив публікацію «проекту рішення суду», додавши особистий коментар, який містив критику та образи на адресу суду та суддів.
Зазначена обставина є загальновідомою та доступною у вказаній соціальній мережі без обмеження доступу. 
При цьому ОСОБА_2 не довів, що вищевказану публікацію «проекту рішення суду» у соціальній мережі поширив не він, а інша особа, так як на своїй особистій сторінці «Fаcebook» заявник продовжує публікувати різні матеріали, інформацію, виставляє свої особисті та сімейні фото. 
Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що публікацією «проекту рішення» суду апеляційної інстанції у соціальній мережі «Fаcebook» ще до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті із коментарем, який містить критику та образи на адресу суду та суддів, є прямим втручанням ОСОБА_2 у діяльність суду з метою впливу на суд та схилення до ухвалення неправосудного рішення є правильним та відповідає матеріалам справи. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками апеляційного суду про те, що дії ОСОБА_2 , які полягали у поданні скарги на адресу голови Апеляційного суду Чернівецької області, а також заяви про відвід головуючого-судді у цій справі, свідчать про його втручання у діяльність суду, оскільки зазначені дії сторони судового процесу є реалізацією його прав, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та ЦПК України. 
Право сторони судового процесу заявляти відводи передбачене статтею 27 ЦПК України 2004 року. 
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України», заява № 10644/08, констатував, що заявлений відвід стороною у судовому процесі - це не є неповагою до суду чи втрачанням у діяльність суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану окрему ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, але з урахуванням висновків, викладених у цій постанові. 
Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 259, 262, 385, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 
2017 року залишити без змін з урахуванням мотивів та висновків, викладених у цій постанові. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Кривцова
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець 
 
Ю. В. Черняк