Постанова
Іменем  України
 
28 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 766/13321/16-ц
 
провадження № 61-27135 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,                Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - Херсонська міська рада, 
відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона»,
представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2017 року у складі судді Гаврилова Д. В. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Вейтас І. В., Колісниченка А. Г., 
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року Херсонська міська рада звернулася до суду з позовом до                     ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» (далі - ТОВ «Квіти Херсона») про визнання недійсним договору про спільну діяльність та додаткових угод до нього.
Позовна заява мотивована тим, що 12 липня 2005 року між Херсонською міською радою та ТОВ «Квіти Херсона» було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого міська рада на підставі рішень                      від 31 березня 2005 № 776 та від 30 травня 2005 року № 822 передала                    ТОВ «Квіти Херсона» у строкове платне користування земельну ділянку                      під будівництво магазину з продажу квітів, яка розташована                                      по АДРЕСА_1 .
28 квітня 2006 року між ТОВ «Квіти Херсона» та ОСОБА_1 було укладено договір про спільну діяльність щодо будівництва у м. Херсоні, предметом якого була співпраця з метою будівництва магазину квітів з офісними приміщеннями на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 . Зазначеним договором передбачено, що з метою реалізації задач спільної діяльності сторони здійснюють вклади у таку діяльність, а саме ТОВ «Квіти Херсона» у вигляді ведення спільних справ учасників договору, надання земельної ділянки під будівництво, вирішення організаційних питань, пов`язаних з отриманням необхідних дозволів і погоджень, виготовлення проектно-кошторисної документації, введення об`єкта до експлуатації;    ОСОБА_1 здійснює вклад у вигляді забезпечення будівництва будівельними матеріалами, комплектуючими, будівельною технікою                          і механізмами, виконанням комплексу будівельних робіт. Результати спільної діяльності ТОВ «Квіти Херсона» та ОСОБА_1 передбачені пунктом 7.1 цього договору, в якому зазначено, що після введення об`єкту до експлуатації, сторони реєструють право власності на новий об`єкт нерухомості у співвідношенні 50 % на 50 %. 30 травня 2008 року, 06 травня 2009 року,                    01 червня 2010, 01 липня 2011 року сторонами вищевказаного договору були укладені додаткові угоди до нього, в яких змінювалися результати спільної діяльності.
Проте договір про спільну діяльність від 28 квітня 2006 року укладений між відповідачами з порушенням положень законодавства, оскільки                                 ТОВ «Квіти Херсона» будучи орендарем земельної ділянки                                             по АДРЕСА_1 , відповідно до договору оренди                   від 12 липня 2005 року, фактично передало у користування вказану земельну ділянку без згоди орендодавця, тобто міської ради, ОСОБА_1 , шляхом її внесення в якості внеску у спільну діяльність відповідачів, змінило при цьому вид її використання, чим порушено права міської ради на розпорядження, користування та відчуження власності ради.
З урахуванням викладеного Херсонська міська рада просила суд визнати недійсним договір про спільну діяльність від 28 квітня 2006 року та додаткові угоди до нього від 30 травня 2008 року, 06 травня 2009 року, 01 червня          2010 року, 01 липня 2011 року, укладені між ТОВ «Квіти Херсона»                               та ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня                    2017 року позов Херсонської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір про спільну діяльність від 28 квітня 2006 року та додаткові угоди до нього від 30 травня 2008 року, 06 травня 2009 року, 01 червня 2010 року,               01 липня 2011 року, укладені між ТОВ «Квіти Херсона» та ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пунктом 5 договору оренди земельної ділянки від 12 липня 2005 року, укладеного між Херсонською міською радою та ТОВ «Квіти Херсона»,передбачено умови використання спірної земельної ділянки, яким її цільове призначення було погоджено під будівництво магазину з продажу квітів. Будівництво магазину з офісними приміщеннями, як це визначено у спірному договорі про спільну діяльність             від 28 квітня 2006 року, не погоджувалось сторонами вищевказаного договору оренди, тобто дозволу на зведення будівлі з офісними приміщеннями на земельній ділянці Херсонською міською радою надано не було. Таким чином, мета використання земельної ділянки, передбачена у договорі про спільну участь від 28 квітня 2006 року, не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, переданої в оренду ТОВ «Квіти Херсона», визначеному у договорі оренди від 12 липні 2005 року. У ТОВ «Квіти Херсона» був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності для передачі земельної ділянки за договором у спільну діяльність з ОСОБА_1 Відсутність такого дозволу від Херсонської міської ради, зміна її цільового призначення без рішення органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено прийняття такого рішення, свідчать про наявність правових підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання спірного договору та додаткових угод до нього недійсними. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року апеляційна скарга ТОВ «Квіти Херсона» відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на момент укладення спірного договору про спільну діяльність у ТОВ «Квіти Херсона» був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності для вкладення у спільне зведення сторонами об`єкта будівництва права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , оскільки таке право в останнього не виникло, що є правовою підставою для визнання спірного договору про спільну діяльність та додаткових угод до нього недійсними.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Херсонської міської ради відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що укладений між ТОВ «Квіти Херсона» та ОСОБА_1 договір про спільну діяльність не передбачав передачу земельної ділянки у користування іншій особі, у тому числі ОСОБА_1 ,             а виключно регулював взаємовідносини між вищевказаними особами щодо будівництва на ній та введення до експлуатації нерухомого майна. Херсонською міською радою передано ТОВ «Квіти Херсона» земельну ділянку для будівництва, з метою якого й було укладено спірний договір про спільну діяльність. 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито                                  касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                   № 766/13321/16-ц з Херсонського міського суду Херсонської області. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві. 
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.
Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки (частина перша статті 1133 ЦК України).
Згідно з частиною шостою статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).
Судом установлено, що у пункті 9.1 договору оренди земельної ділянки                 від 12 липня 2005 року, укладеного між Херсонською міською радою                       та ТОВ «Квіти Херсона», орендар - ТОВ «Квіти Херсона» - має право за згодою орендодавця передати у користування орендовану земельну ділянку або її частину іншій особі (суборенда) у випадках та на умовах, передбачених законом. 
Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що відсутні докази отримання ТОВ «Квіти Херсона» згоди Херсонської міської ради на передачу прав на орендовану товариством земельну ділянку за договором про спільну діяльність від 28 квітня 2006 року.
У частині першій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Таким чином, суди, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що у ТОВ «Квіти Херсона» був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності для передачі земельної ділянки за спірним договором у спільну діяльність                                   з ОСОБА_1 , відсутність такого дозволу від Херсонської міської ради, орендодавця, зміна її цільового призначення без рішення органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено прийняття такого рішення, свідчать про наявність правових підстав для визнання спірного договору та додаткових угод до нього недійсними.
Доводи касаційної скарги про те, що укладений між ТОВ «Квіти Херсона» та ОСОБА_1 договір про спільну діяльність не передбачав передачу земельної ділянки у користування іншій особі, у тому числі ОСОБА_1 , спростовуються висновками судів та пунктом 7.1 спірного договору про спільну діяльність про те, що після введення об`єкту до експлуатації, сторони реєструють право власності на новий об`єкт нерухомості у співвідношенні 50 % на 50 %, тобто унаслідок вчинення таких дій ОСОБА_1 , як співвласник нерухомого майна, стає користувачем/власником спірної земельної ділянки.
Посилання касаційної скарги на те, що Херсонською міською радою передано ТОВ «Квіти Херсона» земельну ділянку для будівництва, з метою якого й було укладено спірний договір про спільну діяльність, не свідчать про незаконність судових рішень, так як міською радою передано товариству земельну ділянку для будівництва магазину з продажу квітів, а між відповідачами було укладено договір щодо будівництва на ній магазину квітів з офісними приміщеннями. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня              2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 липня              2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Г. В. Кривцова 
 
Д. Д. Луспеник