ПОСТАНОВА
Іменем України

22 серпня 2019 року 
Київ
справа №2а-0770/2151/12
адміністративне провадження №К/9901/6618/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу  Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову  Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року (суддя Дору Ю.Ю.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року (колегія у складі суддів: Пліша М.А., Кухтея Р.В., Ільчишина Н.В.)  у справі № 2а-0770/2151/12 (876/9023/13) за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач, Підприємець) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (надалі відповідач, податковий  орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, за платежем податок на додану вартість та донараховано грошове зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб.
В обґрунтування позову зазначає, що висновки податкового органу є невірними та методично неприйнятними. 
Постановою  Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Частково визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення     №27/17-2/3145800177    від 9 квітня 2012 року, яким визначено податкове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 100 820,13 грн, в т.ч. 80 656,10 грн основного платежу та 20 164,03 грн штрафних санкцій в частині донарахування податкового зобов`язання податку на додану вартість на суму 60 426,19 грн, в т.ч. 48 340,95 грн основного платежу та 12 085,24 грн штрафних санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, в цій частині виходив з того, що як встановлено в ході судового засідання, податковим органом зроблено невірний висновок, стосовно підрахунків залишків товарно-матеріальних цінностей станом на кінець року. 
Не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги. 
Відзив Позивача на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведено виїзну планову перевірку Підприємця, за результатами якої складено акт від 26 березня 2012 року № 24/17-2/3145800177. 
Висновками акта перевірки встановлено порушення вимог:
-  пункту 198.3 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, в наслідок чого донараховано 80  656,10 грн податку на додану вартість;
          - пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в наслідок чого донараховано 87  877,69 грн. податку з доходів фізичних осіб.
За наслідками перевірки податковим органом 9 квітня 2012 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
-  № 26/17-2/3145800177, яким  визначено до сплати 87 877,69 грн податку на доходи фізичних осіб та 21 969,42 грн штрафної санкції;     
-  № 27/17-2/3145800177, яким визначено до сплати 80 656,10 грн податку на додану вартість та 20 164,03 грн штрафної санкції.
Позивач 19 квітня 2012 року звернувся з відповідною скаргою до Державної податкової служби у Закарпатській області.
Рішенням про результати розгляду скарги за №169/Щ/10-247 від 13 червня 2012 року залишено без змін податкове повідомлення - рішення податкового органу від 9 квітня 2012 року № 27/17-2/3145800177; збільшено на 10 020,15 грн суму податку на доходи фізичних осіб та на 2 505,04 грн суму штрафної санкції, визначені податковим повідомленням - рішенням від     9     квітня    2012    року    №     26/17-2/3145800177 та зобов`язано податковий орган відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків прийняти та направити (вручити) Підприємцю податкове повідомлення - рішення.
На виконання зазначеного рішення 18 червня 2012 року податковий орган надіслав податкове повідомлення - рішення № 49/17-2/3145800177, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 12  525,19 грн (за основним платежем - 10 020,15 грн, за штрафними санкціями - 2 505,04 грн).
За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
В касаційній скарзі податковий орган зазначає, що перевіркою встановлено нестачу товарних запасів (по ціні придбання без ПДВ) станом на 31 грудня 2011 року. Нестача встановлена на підставі податкових декларацій з ПДВ, податкової декларації про майновий стан та доходи, первинних документів, реєстрів отриманих податкових накладних, накладних на придбання товарів.
Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що розрахунок вартості фактичних залишків товару на складі підприємства розраховано податковим органом на підставі залишку станом на 31 грудня 2010 року, до якого добавлено вартість придбаних товарів та відраховано вартість реалізованих товарів.
Податковий орган зазначає, що вартість залишків товару станом на 31 грудні 2010 року складає 1  450  228,50 грн (по цінам придбання без ПДВ) (том. 1 арк. с. 16) та на підставі цього значення проводить подальші розрахунки.
Проте, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не спростовано доводами касаційної скарги, що актом перевірки № 58/17-2/3145800177 від 11 лютого 2011 року встановлено, що вартість залишків товару станом на 31 грудні 2010 року складає 1  450  228,50 грн (по цінам придбання з ПДВ) (том 1 арк. с. 89). Відповідно до розрахунку повинна братись сума без врахування ПДВ, тобто 1  208  523,75 грн.
Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що загальна донарахована сума податку на додану вартість повинна бути зменшена на 60 426,19 грн, в т.ч. основний платіж зменшується на 48 340,95 грн, а сума штрафної санкції по ПДВ зменшується на 12 085,24 грн.
Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено. 
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.
2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року  у справі № 2а-0770/2151/12 (876/9023/13) залишити в силі.
          3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду