Постанова 
Іменем України
 
01 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 642/9201/15-ц
провадження № 61-19673св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., 
Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Друга харківська державна нотаріальна контора,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року у складі судді Бондаренко В. В., та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А.,                    Кіся П. В., Хорошевського О. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Друга харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,
 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до              ОСОБА_2 , третя особа – Друга харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра    ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Найближчим родичем померлої, а також спадкоємцем цього майна є позивач, оскількибатьки спадкодавця померли, в шлюбі вона не перебувала, дітей не мала. Мати позивача, ОСОБА_4 (до шлюбу – ОСОБА_5 ), та батько померлої, ОСОБА_6 , були рідними сестрою та братом, а тому спадкодавець та позивач між собою двоюрідні сестри. В зв`язку з чим позивач вважає себе спадкоємцем п`ятої черги. 
У встановлений законом строк позивач звернулася до Другої харківської нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Також                        ОСОБА_1 стало відомо, що до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини звернувся   ОСОБА_2 , який є, як він стверджує, двоюрідним племінником спадкодавця. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу відмовлено та роз`яснено про необхідністьпідтвердження родинних відносин між померлою    ОСОБА_3 і   ОСОБА_1 , та визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку, оскількиміж спадкоємцями виник спір щодо майна.
На підставі викладеного просила суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме встановити факт, що вони є двоюрідними сестрами; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно – 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області                   від 05 квітня 2017 року позов задоволено; встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме: визнано, що                 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться ОСОБА_1 двоюрідною сестрою; визнано за ОСОБА_7 право власності на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі                                    6 090,00 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6 090,00 грн сплати судового збору за подання позову матеріального характеру; стягнуто з ОСОБА_2 на користь                          ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487,20 грн сплати судового збору за подання позову нематеріального характеру.
Рішення судів мотивовані тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог. Оскільки позивач є спадкоємцем найближчої лінії споріднення ніж відповідач, тому вона має право на спадщину, яка відкрилася після смерті двоюрідної сестри.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі – ВССУ), представник ОСОБА_2 – ОСОБА_9 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач не довела належними доказами факту споріднення зі спадковавцем.
Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну  скаргу.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою ВССУ від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
14 травня 2018 року справу № 642/9201/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що  ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1179-7418 від 27 серпня 1947 року, де її батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .
Батько  ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , помер    ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії  НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 8461.
Мати  ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , померла    ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою органу реєстрації актів цивільного стану.
У шлюбі ОСОБА_3  не перебувала, дітей не мала, що не оспорюється та визнається сторонами.
Згідно з копією актового запису про шлюб № 1859, зробленого Відділом актів громадянського стану Народного комісаріату внутрішніх справ УСРР,                                 22 лютого 1937 року ОСОБА_11 уклав шлюб з ОСОБА_12 , яка взяла прізвище – « ОСОБА_13 ».
Позивач,  ОСОБА_14 , народилася   ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії   НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 8170 від 15 липня 1941 року, де її батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про одруження № НОМЕР_4 , виданого Палацом одруження м. Харкова 23 квітня 1963 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_15 і змінила прізвище з « ОСОБА_13 ої» на « ОСОБА_16 у».
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 померла                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис № 17616. 
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Після смерті ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала у будинку АДРЕСА_1 , заведено спадкову справу № 8/2015.                        06 лютого 2015 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 126 зареєстровано заяву про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 ,                           а 09 квітня 2015 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 373 зареєстровано заяву про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 1220 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно з частиною першою статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 
Відповідно до статей 1222, 1265 ЦК України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги.
За змістом частини першої статті 1269 ЦК України підтвердженням факту прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, є подання до нотаріальної контори в установлений частиною першою статті 1270 вказаного Кодексу шестимісячний строк заяви про її прийняття, яку позивач і подала 09 квітня 2015 року до Другої харківської державної нотаріальної контори.
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є двоюрідними сестрами, а їх батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_17 є рідними братом та сестрою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , де в графі батьки відповідно зазначені – ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , до шлюбу – ОСОБА_5 , відповідно до зазначеного актового запису про шлюб.
Крім того, факт родинних відносин між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме, що вони є двоюрідними сестрами підтверджується фотографією, яку ОСОБА_3 подарувала на пам`ять позивачу від 15 грудня 1956 року, фотографія                 ОСОБА_3 разом із матір`ю, ОСОБА_10 , яку подарувала                    ОСОБА_1 остання від 17 листопада 1959 року з надписом «на память племяннице Вали от тёти Раи», фотографії з весілля позивача разом із родичами, в тому числі родичами відповідача, ОСОБА_2 , яких він упізнав.
Доводи відповідача, про те, що позивач не довела належними доказами факту свого споріднення із спадкодавцем спростовуються матеріалами справи та наявними в ній доказами, яким судами надана належна оцінка. 
У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що при подачі позову не було сплачено судовий збір, про що неодноразово зазначалося, однак суд першої інстанції поклав на нього судові витрати, не встанивши дійсну вартість спадкового майна, в свою чергу суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув та залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Слід зазначити, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова                    від 23 листопада 2015 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення. Оскаржуваним рішенням Ленінського районного суду               м. Харкова від 10 січня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат. При цьому відповідачем не заявлялися клопотання про призначення експертизи щодо встановлення вартості спадкового майна, не було надано доказів щодо неможливості сплати судового збору, а лише зазначено в апеляційній скарзі про те, що він є пенсіонером та не має високого доходу.  
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. М. Ігнатенко
 
В. С. Жданова
 
В. А. Стрільчук