Постанова
іменем України
9 липня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 320/2609/16-к 
провадження № 51-2486км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання | ОСОБА_4 ,
прокурора | ОСОБА_5 ,
захисника | ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та  ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 року щодо 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .
Обставини справи

1.  Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області ухвалою від 13 липня 2016 року застосував до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України (далі – КК).
2.  Суд установив, що 14 серпня 2015 року в період з 17:15 по 18:20 біля будинку № 18 на вул. Шмідта у м. Мелітополі Запорізької області ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, невстановленим предметом, схожим на ніж, заподіяв потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень.
3.  Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 19 вересня 2016 року залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.
Вимоги і доводи в касаційних скаргах 

4.  У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на пункт 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій і застосувати до його підзахисного примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Він вважає, що застосовані до ОСОБА_9 заходи є занадто суворими, оскільки останній не становить загрози для суспільства. Захисник звертає увагу на те, що після завершення судово-психіатричної експертизи 17 березня 2016 року ОСОБА_9 продовжив лікування і стан його здоров`я значно поліпшився. 
5.  Захисник ОСОБА_8 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що в порушення норм КПК під час судового розгляду не було допитано свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які допитувалися в ході досудового слідства. Також адвокат скаржиться, що під час досудового слідства та судового розгляду не було залучено законного представника ОСОБА_9 .
Позиції інших учасників судового провадження
6.  Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
7. У судовому засіданні захисник підтримав касаційні скарги сторони захисту, просив скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
8. Прокурор заперечив проти касаційних вимог сторони захисту та просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Оцінка Суду
9.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подані скарги належить залишити без задоволення на таких підставах.
10.  Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
11.  Захисник ОСОБА_7 у скарзі, формально посилаючись на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, фактично дає власну оцінку дослідженим у кримінальному провадженні доказам та вважає, що ОСОБА_9 не становить реальної небезпеки для оточуючих. Таким чином, захисник наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності викладених у рішеннях висновків судів щодо ступеня суспільної небезпечності ОСОБА_9 фактичним обставинам кримінального провадження, проте в силу положень статей 433, 438 КПК такі доводи не можуть бути предметом перевірки в суді касаційної інстанції. 
12.  Крім того, захисник просить за результатами розгляду скарги змінити вид застосованих примусових заходів та продовжити лікування ОСОБА_9 без госпіталізації до психіатричного закладу. Однак, як свідчать матеріали провадження, після постановлення оскаржених судових рішень Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області 22 вересня 2017 року змінив примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_9 на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а в подальшому ухвалами від 12 березня та 23 серпня 2018 року цей суд продовжив застосування примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
13.  Адвокат ОСОБА_8 у касаційній скарзі хоча й послався на неповноту судового розгляду, однак не пояснив, які саме відомості й щодо яких фактичних обставин справи мали підтвердити чи спростувати зазначені ним свідки, і, таким чином, як відсутність їх показань вплинула на законність та обґрунтованість прийнятого в справі судового рішення. 
14.  Щодо відсутності законного представника ОСОБА_9 під час розгляду, Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 44 КПК законний представник залучається, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною. Однак матеріали справи не містять інформації про визнання ОСОБА_9 недієздатним чи обмежено дієздатним. 
15.  Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність установлення місцевим судом фактичних обставин справи, правової кваліфікації та необхідність застосування примусових заходів медичного характеру, надав відповіді на всі доводи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, та обґрунтовано залишив її без задоволення, належним чином мотивувавши своє рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
16.  Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги захисників належить залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення – без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, Суд 
ухвалив:
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 — без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                               ОСОБА_3