ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
6 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 756/14826/15-ц
провадження № 61-12511св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Стрільчука В. А., 
суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Болотова Є. В., Білич І. М., Поліщук Н. В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до зареєстрованої 14 червня 2018 року нової редакції Статуту змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення коштів за договорами банківських вкладів. 
В обґрунтування позову зазначив, що протягом 2011-2012 років уклав з АТ КБ «ПриватБанк» чотири договори банківського вкладу: № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року в євро, № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року в доларах США, № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року в доларах США і № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року в доларах США.
На виконання договору № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року він вніс до каси банка 977 євро, договору № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року - 6 160 доларів США, договору № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року - 4 000 доларів США і договору № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року - 5 200 доларів США. 
Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» відмовляється повернути вклади і нараховані на них проценти, позивач просив стягнути ці суми з АТ КБ «ПриватБанк», а також  нараховані у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання три проценти річних, на загальні суми 1 200,28 євро і 19 659,15 доларів США.
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та  мотиви їх прийняття
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року, ухваленим у складі судді Жука М. В., позовні вимоги задоволено. 
Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 200,28 євро та 19 659,15 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.  
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності існування між сторонами договірних правовідносин за договорами вкладу, оскільки позивач надав суду для огляду оригінали договорів вкладу та квитанцій про внесення коштів, а відповідач такі обставини не спростував. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не підтвердив належними і допустимими доказами укладення із банком договорів вкладу, так як не надав для огляду їх оригінали і оригінали квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Оболонський районний суд м. Києва від 24 жовтня 2016 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає, що оригінали договорів банківського вкладу № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року, № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року, № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року і № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року та оригінали квитанцій про внесення коштів оглядалися колегією суддів апеляційного суду у судовому засіданні, тому висновки апеляційного суду про їх ненадання безпідставні. 
Вказані договори також оглядалися судом першої інстанції, відповідність їх копій оригіналам суддя першої інстанції посвідчив свої підписом і долучив до матеріалів справи, тому ці копії є належними і допустимими доказами.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 20 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 березня 2011 року між  ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN01000715239288 про вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою процентів.
Згідно з цим договором вкладник вносить на вкладний рахунок суму у розмірі 4 000 доларів США з процентною ставкою за вкладом 7,25% річних на строк до 28 червня 2011 року включно. 
Виплата нарахованих за вказаним договором процентів здійснюється щомісячно. По закінченню строку вкладу за відсутності звернення вкладника про відмову від його продовження він автоматично продовжується на той самий строк без додаткової згоди вкладника. 
У порядку виконання умов договору ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок №  НОМЕР_1 . 
Відповідно до квитанції № 54 від 28 березня 2011 року, виданої Центральним відділенням Філії «Кримське регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» і підписаної електронним цифровим підписом касира, ОСОБА_1 вніс на рахунок №  НОМЕР_1 4 000 доларів США. 
4 січня 2012 року  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» зі заявою № SAMDN28000722576107 про оформлення вкладу «Копилка, 6 міс.» із щомісячним поповненням рахунку на мінімальну суму 10 доларів США з процентною ставкою за вкладом 7,75% річних на строк до 4 липня 2012 року включно. 
Згідно з зазначеною заявою виплата нарахованих процентів здійснюється щомісячно. По закінченню строку вкладу за відсутності звернення вкладника про відмову від його продовження він автоматично продовжується на той самий строк без додаткової згоди вкладника.
У порядку виконання умов договору ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок №  НОМЕР_2 . 
Відповідно до квитанції № 26 від 11 січня 2012 року  ОСОБА_1 вніс на рахунок №  НОМЕР_2 160 доларів США, відповідно до квитанції № 3 від 31 травня 2012 року - 2 000 доларів США, відповідно до квитанції від 13 вересня 2012 року - 2 000 доларів США і відповідно до квитанції від 14 вересня 2012 року - 2 000 доларів США. Квитанції видані Центральним відділенням Філії «Кримське регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» і підписані електронним цифровим підписом касира.
4 січня 2012 року  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою № SAMDN01000722576106 на оформлення вкладу «Стандарт, 3 міс.» на суму вкладу 5 200 доларів США з процентною ставкою за вкладом 7% річних на строк до 4 квітня 2012 року включно . 
Згідно із зазначеною заявою виплата нарахованих процентів здійснюється щомісячно. По закінченню строку вкладу за відсутності звернення вкладника про відмову від його продовження він автоматично продовжується на той самий строк без додаткової згоди вкладника. 
У порядку виконання умов договору ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок №  НОМЕР_3 . 
Відповідно до квитанції № 9 від 31 грудня 2011 року, виданої Центральним відділенням Філії «Кримське регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» і підписаної електронним цифровим підписом касира, ОСОБА_1 вніс на рахунок №  НОМЕР_3 5 200 доларів США.
13 вересня 2012 року між  ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір вкладу № SAMDN80000728747165 «Копилка» на суму 977 євро з процентною ставкою за вкладом 7,25% річних на строк до 13 вересня 2013 року включно. 
Згідно з умовами вказаного договору виплата нарахованих процентів підлягала здійсненню щомісячно. По закінченню строку вкладу за відсутності звернення вкладника про відмову від його продовження він автоматично продовжується на мінімальний строк (6 місяців) без додаткової згоди вкладника. 
У порядку виконання умов договору ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок №  НОМЕР_4 . 
Відповідно до квитанції № 7 від 13 вересня 2012 року, виданої Центральним відділенням Філії «Кримське регіональне управління» АТ КБ «ПриватБанк» і підписаної електронним цифровим підписом касира, ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок №  НОМЕР_4 977 євро.
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання договорів вкладу № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року, № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року, № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року в доларах США і № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року, просив повернути вклади і нараховані проценти у відповідній валюті станом на дату розірвання договорів. Вказану заяву отримано банком 19 жовтня 2015 року. 
Листом від 26 жовтня 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовило   ОСОБА_1 у поверненні вкладу з посиланням на складнощі в обслуговуванні вкладів в кримських відділеннях банка.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про доведеність існування між сторонами договірних правовідносин за договорами вкладу, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні оригіналами договорів вкладу, заявок на оформлення вкладу і квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанцій і відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження існування договірних правовідносин з банком, а саме оригіналів договорів вкладу і оригіналів квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки. 
Проте такі висновками суду апеляційної інстанції є помилковими. 
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 
від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).
Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку системи автоматизації банка.
Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом системи автоматизації банка.
Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.
За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.
За таких обставин варто дійти висновку, що належними і допустимими доказами на підтвердженням існування між сторонами договірних взаємовідносин за договором вкладу є оригінал такого договору та оригінал документа, що підтверджує внесення коштів на вкладний рахунок. 
Стаття 57 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій, встановлювала, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу (статті 64, 138 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій).
Згідно зі статтею 185 ЦПК України у тій же редакції письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні та надаються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, а в необхідних випадках - також експертам, спеціалістам і свідкам. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду.
Під час розгляду справи у суді першої інстанцій позивач надав для огляду оригінали договорів вкладу № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року і № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року та заявок на оформлення вкладів № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року і № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року, які разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банка складають договір про надання банківських послуг, а також оригінали квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки. 
Копії цих документів, відповідність яких оригіналу засвідчена підписом судді суду першої інстанції, долучені до матеріалів справи. 
Суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Одночасно з проведенням фіксування технічними засобами секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання.
У журналі судового засідання зазначаються, зокрема, такі відомості: назва процесуальної дії і час її вчинення. інші відомості, визначені цим Кодексом.
Журнал судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно після судового засідання і приєднується до справи.
Особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, журналом судового засідання та протягом трьох днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису (статті 197-199 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами першої і апеляційної інстанцій). 
Як вбачається з журналу судового засідання апеляційного суду від 20 березня 2017 року оригінали договорів вкладу № SAMDN80000728747165 від 13 вересня 2012 року і № SAMDN01000715239288 від 28 березня 2011 року та заявок на оформлення вкладів № SAMDN28000722576107 від 4 січня 2012 року і № SAMDN01000722576106 від 4 січня 2012 року, а також оригінали квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки, надавалися суду представником позивача і оглянуті колегією суддів апеляційного суду. 
Із зауваженнями щодо неправильності запису про процесуальну дію і її зміст у журналі судового засідання від 20 березня 2017 року сторони не звертались.
Суд апеляційної інстанції послався в обґрунтування висновків про відмову у позові на неподання позивачем оригіналів договорів вкладу і квитанцій про внесення коштів на вкладні рахунки, проте таке твердження суперечить змісту журналу судового засідання. 
Жодних висновків та мотивів, виходячи з яких апеляційний суд не прийняв  подані представником позивача оригінали договорів і квитанцій та посвідчені судом першої інстанції копії як належні та допустимі докази, у оскаржуваному рішенні не наведено.
Стаття 212 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення рішення апеляційний судом, встановлювала, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно зі статтею 213 ЦПК України у тій же редакції рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки суд апеляційної інстанції відмовив ОСОБА_1 у позові виключно з посиланням на відсутність у нього оригіналів договорів вкладу та квитанцій, проте не спростував подані позивачем і оглянуті у судовому засіданні оригінали цих документів та мотиви їх неприйняття у рішенні не виклав, рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції, встановивши, що між ОСОБА_1 і АТ КБ «ПриватБанк» укладено чотири договори вкладу і позивач звернувся до банка із заявою про їх розірвання та повернення коштів, проте банк виплатити вклад і нараховані на нього проценти відмовився, правильно застосував положення статей 1058, 1059, 1060 ЦК України і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
За таких обставин касаційний суд скасовує рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року і залишає в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року.
Щодо судових витрат
Згідно з частинами шостою, тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки заявник ОСОБА_1 відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору як споживач фінансових послуг, касаційний суд відповідно до положень статей 141, 416 ЦПК України стягує з АТ КБ «ПриватБанк» у дохід держави судовий збір за перегляд справи у касаційному суді у розмірі 5 801,75 гривень.
Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у дохід держави судовий збір за перегляд справи у касаційному суді у розмірі 5 801,75 гривень.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник С. О. Погрібний