ПОСТАНОВА
Іменем України

13 червня 2019 року 
Київ
справа №826/110/16
адміністративне провадження №К/9901/38782/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва в складі судді Мазур А.С.  від 18.07.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Кузьменка В.В.,  Василенка Я.М.,  Степанюка А.Г.   від 19.10.2017 у справі № 826/110/16 за позовом     ОСОБА_1 до   Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни про   визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з адміністративним  позовом, в якому  просив визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни щодо визнання нікчемним правочином - перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку" на суму 180 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09       липня 2015 року, час вчинення трансакції 15:13, про яку зазначено у повідомленні (в порядку статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") вих. №3930/15 від 19       листопада 2015 року від Уповноваженої особи Фонду;  визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського рахунку №18124/980-П1 від 09 липня 2015 року; зобов`язати Уповноважену особу Фонду включити позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі договору банківського рахунку №18124/980-П1 від 09 липня 2015 року та подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за рахунок Фонду на підставі договору банківського рахунку №18124/980-П1 від 09 липня 2015 року; зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі договору банківського рахунку №18124/980-П1 від 09 липня 2015 року.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.07.2017  вимоги задоволено частково.
   Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністратвиного суду від 19.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.07.2017 скасовано та ухвалено нову, якою відмовлено в задоволенні позову.
В касаційній скарзі  позивач,  посилаючись на порушення судом апеляційної  інстанції норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.  В обґрунтування вимог касаційної скарги  зазначено, що приписами чинного законодавства Уповноважену особу не наділено повноваженнями щодо визнання правочинів нікчемними, а лише надано можливість виявляти нікчемні правочини. Вказує, що відсутні підстави для визнання договору банківського вкладу нікчемним, оскільки  немає значення походження коштів, які перебували на рахунку.
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ "Радикал Банк" було укладено Договір банківського рахунку №18124/980-П1 від 09.07.2015.
Згідно із пунктом 1.1 вищезазначеного договору, банк, керуючись Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземній валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 (зі змінами та доповненнями), відкриває Клієнту поточний рахунок у гривні № НОМЕР_2 .
Відповідно до платіжного доручення №3 від 09.07.2015 на поточний рахунок позивача внесено грошові кошти у розмірі 180 000,00 грн. Кошти надійшли від ОСОБА_2 
Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 р. № 130 з 10 липня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".
Постановою Правління Національного банку України від 09.11.2015 р. № 769 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК".
На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 р. № 203 про початок процедури ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", призначено уповноважену особу Фонду - Савельєву Анну Миколаївну, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на два роки з 10 листопада 2015 року до 09 листопада 2017 року включно.
На виконання вимог статей 37, 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з метою забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 вказаного Закону        уповноваженою особою Фонду видано наказ від 09.11.2015 р. № 204 "Про визнання правочинів нікчемними", в якому визначені критерії, за якими мають оцінюватися правочини і транзакції банку на предмет висновків щодо їх дійсності.
Відповідно до вказаного наказу ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" вирішив вважати нікчемними, зокрема: транзакції у системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня; транзакції в системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через рахунки касу 09.07.2015 за одним й тим самим часом проведення транзакцій в одній касі одним і тим же касиром; правочини, які є пов`язаними з вкладами (депозитними) операціями за договорами банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів таких осіб в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" згідно з додатком № 1 до наказу.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал банк " щодо не включення відомостей про позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Скасовуючи постанову та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд  виходив з того, що позивач не був включений до переліку вкладників у зв`язку із визнанням відповідачем договору на відкриття банківського рахунку та договору  банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ "Радикал Банк"  нікчемним, оскільки вказаний правочин було вчинено виключено з метою штучного створення обов`язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів та спрямований на незаконне заволодіння державними коштами.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне. 
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. 
Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа №             826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №       4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228            Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38      Закону № 4452-VI.
У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої. 
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. 
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону №         4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку. 
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. 
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "Радикал Банк"  до запровадження тимчасової адміністрації, а тому  підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому Уповноваженою особою  не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.
Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду для подання до Фонду додаткової інформації щодо позивача  як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Радикал Банк"  за рахунок Фонду.
Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в  за рахунок Фонду.
Стосовно посилань суду апеляційної інстанції на наявність кримінальних проваджень за фактом вчинення службовими особами ПАТ "Радикал Банк" злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутній жоден вирок про вчинене кримінальне правопорушення, а отже, вказане не може бути підставою для порушення права позивача на отримання гарантованої суми  відшкодування за рахунок ФГВФО. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для часткового задоволення позову, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 352 КАС України  суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись ст.ст. 343, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу    ОСОБА_1  задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від      19 жовтня 2017 року скасувати.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва  від  18 липня 2017 року залишити в силі.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.Ю. Бучик
Л.Л. Мороз 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду