ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
26 червня 2019 року
м. Київ
 
Справа № 628/778/18
Провадження № 14-235цс19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ситнік О. М.,
 
суддів: Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області,
відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі -ГУ Держгеокадастру у Харківській області), ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Ранг» (далі - ФГ «Ранг»),
 
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області
 
на постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.
 
у цивільній справі за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ФГ «Ранг» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації, та
 
УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2018 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив:
 
- визнати незаконним та скасувати наказ від 26 вересня 2014 року Головного управління Держземагентства у Харківській області (далі - ГУ Держземагентства у Харківській області) «Про передачу в оренду земельної ділянки»;
 
- визнати недійсним, укладений 21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (далі - Кіндрашівська сільрада), та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;
 
- визнати недійсним, укладений 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради, та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки;
 
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради, кадастровий номер НОМЕР_1 , вартістю 304 411,07 грн державі в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 11 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 14,2449 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільради.
 
26 вересня 2014 року наказом ГУ Держземагентства у Харківській області ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 14,2449 га для ведення фермерського господарства строком на 49 років, на підставі якого 21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди.
 
У січні 2015 року ГУ Держземагентства в Харківській області реорганізовано шляхом приєднання до утвореного ГУ Держгеокадастру у Харківській області, державну реєстрацію якого проведено 15 травня 2015 року.
 
ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про надання згоди на передачу вказаної земельної ділянки в суборенду.
 
ОСОБА_1 отримав відповідний дозвіл та 06 січня 2017 року з ФГ «Ранг» уклав договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 14,2449 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради.
 
Прокурор зауважував, що надання у користування ОСОБА_1 , а в подальшому передача в суборенду ФГ «Ранг» земельної ділянки відбулися незаконно з порушенням вимог законодавства, оскільки відповідач не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земельної ділянки за призначенням, фактично до її використання не приступав. Крім того, 09 вересня 2016 року ОСОБА_1 зареєстроване Фермерське господарство «Приоскільне» (далі - ФГ «Приоскільне»), однак дії з передачі земельної ділянки в суборенду були здійснені ним як фізичною особою.
 
За викладених обставин прокурор просив позов задовольнити.
 
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 червня 2018 року у складі судді Цендра Н. В. у задоволенні позову відмовлено.
 
Судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року щодо підстав втручання держави в право на мирне володіння майном.
 
Крім того, рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку набув право оренди спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, для чого створив та зареєстрував ФГ «Приоскільне» з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку, після чого розпорядився нею на власний розсуд, передавши у суборенду ФГ «Ранг».
 
Судом першої інстанції вказано, що прокурор не зазначив, яким чином, які саме та чиї інтереси зачіпають (порушують) оспорювані правочини, та як вони суперечать моральним засадам суспільства і будь-яких доказів цього не надаВ.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 червня 2018 року скасовано та провадження у справі закрито.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки відповідач після отримання в оренду для ведення фермерського господарства створив ФГ «Приоскільне», то у спірних правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли до суб`єкта господарювання - юридичної особи з дня створення фермерського господарства.
 
Оскільки сторонами у спірних правовідносинах є ОСОБА_1 як засновник ФГ «Приоскільне» та прокуратура, що звернулася до суду за захистом інтересів держави, апеляційний суд зробив висновок, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
При цьому суд апеляційної інстанції послався на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2018 року заступник прокурора Харківської області подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржив постанову та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, посилаючись на те, що апеляційний суд порушив норми процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що право оренди на підставі спірного договору оренди зареєстроване за ОСОБА_1 як за фізичною особою, тому саме він є учасником спірних відносин і справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. 
 
Вважає, що апеляційний суд не врахуваввисновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду, а ухвалою від 17 квітня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), яка передбачає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2019 року справу прийнято для продовження розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
Велика Палата Верховного Суду, заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі та відзиві доводи, матеріали справи, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. 
 
У статті 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
У статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. 
 
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
 
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
 
Суди встановили, що 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 14,2449 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільради.
 
26 вересня 2014 року наказом ГУ Держземагентства у Харківській області № 2310-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 14,2449 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради для ведення фермерського господарства, строком на 49 років.
 
21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 14,2449 га, сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради.
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», зокрема, утворено ГУ Держгеокадастру в Харківській області шляхом реорганізації ГУ Держземагентства в Харківській області.
 
16 травня 2016 року між ГУ Держгеокадастру в Харківській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21 листопада 2014 року, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 травня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 448003063237, відповідно до якої визначено розмір орендної плати - 4 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
 
06 вересня 2016 року ОСОБА_1 створив ФГ «Приоскільне» на орендованих земельних ділянках загальною площею 158,0579 га, що знаходяться на території Кіндрашівської сільради, до складу земель якого увійшла, в тому числі, й спірна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 14,2449 га, про що вчинено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 09 вересня 2016 року № 1 475 102 0000 001364.
 
07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 158,0579 га з кадастровими номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .
 
13 грудня 2016 року наказом № 14382-СГ ГУ Держгеокадастру у Харківській області надано дозвіл на передачу в суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 14,2449 га із кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради.
 
06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» укладено договір, згідно з умовами якого в суборенду останньому передано земельну ділянку загальною площею 14,2449 га, в тому числі - рілля 14,2449 га з кадастровим номером 6323783000:02:000:0611, яка знаходиться за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради.
 
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Частинами другою, третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
 
Статтею 20 ГПК України встановленіособливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
 
Особливості участі прокурора в розгляді справ визначено статтею 56 ЦПК України, статтею 53 ГПК України, за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
 
У справі, яка розглядається, заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду в інтересах держави з цивільним позовом до фізичної особи про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку державі в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. ФГ «Приоскільне» як юридична особа зареєстроване в установленому законом порядку (09 вересня 2016 року) після отримання ОСОБА_1 прав на земельну ділянку, виділену для ведення фермерського господарства (26 вересня та 21 листопада 2014 року), а тому спір підвідомчий господарському суду, оскільки користувачем та володільцем земельної ділянки є ФГ «Приоскільне».
 
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV«Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV; тут і далі - у редакції, чинній на час надання відповідачеві земельних ділянок, укладення оспорюваних договорів та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. 
 
У статті 2 Закону № 973-IVзакріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. 
 
Спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV.
 
За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
 
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV).
 
Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.
 
Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
 
З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство має бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. 
 
Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, земельні спори, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, з фермерським господарством, підвідомчі господарським судам. 
 
Таку правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 691/1148/17 та від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц.
 
26 вересня 2014 року наказом ГУ Держземагентства у Харківській області № 2310-СГ ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку, на підставі якого між ним і ОСОБА_1 укладено договір оренди цієї земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону № 973-IV. Після державної реєстрації цього договору відповідачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа. 
 
Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації (09 вересня 2016 року), а тому сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи.
 
Аналогічні висновки в інших справах з приводу земельних ділянок площею 14,3160 га та 24,0581 га, які знаходяться за межами населених пунктів Кіндрашівської сільради, що були також виділені ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18 та від 29 травня 2019 року у справі № 628/774/18.
 
Отже, якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже було зареєстрованим, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства. Якщо ж на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстроване, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц та від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц).
 
Таким чином, суд апеляційної інстанцій зробив правильний висновок, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_1 після отримання у користування, в тому числі й зазначеної земельної ділянки площею 14,2449 га, створено нове фермерське господарство (ФГ «Приоскільне») із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 158,0579 га та до складу земель якого увійшла і спірна земельна ділянка. За таких обставин спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
 
Підстав для висновків, що суд апеляційної інстанцій порушив правила предметної чи суб`єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права. 
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про залишення вказаної касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, перерозподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 258, 259, 400, 402, 403, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду 
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                   О. М. Ситнік
Судді:                                    Н. О. Антонюк                                        О. Р. Кібенко
Т. О. Анцупова                                       В. С. Князєв
С. В. Бакуліна                                         Л. М. Лобойко
В. В. Британчук                                     Н. П. Лященко
Ю. Л. Власов                                           О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                              В. В. Пророк
Д. А. Гудима                                          Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                  О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна                                         В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков                                    О. Г. Яновська