Постанова                                                 
Іменем України 
 
05 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 756/10292/15-ц
провадження № 61-6714св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Глобал Капітал») про стягнення неустойки за порушення строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ).
 
Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Глобал Капітал» укладений договір про участь у ФФБ, згідно з яким позивач на підставі повного визнання Правил ФФБ «Перша черга котеджного містечка «Деснянське» дала згоду на участь у ФФБ та взяла на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передала кошти ТОВ «ФК ««Глобал Капітал» в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування, яким є одноквартирний житловий будинок, будівельна адреса: між вул. Леніна та вул. Толстого у с. Троєщина Деснянського району м. Києва , будинок НОМЕР_1 , кількість кімнат - 6, проектна площа 507,06 кв. м, земельна ділянка НОМЕР_2 . Запланована дата введення об`єкта в експлуатацію - 30 вересня 2009 року.
 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконала у повному обсязі та перерахувала управителю вартість вимірювальних одиниць об`єкта інвестування у розмірі 4 766 534,30 грн. 
 
27 січня та 9 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Глобал Капітал» підписано акти прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою: АДРЕСА_3 , та документи, які необхідні для оформлення права власності на цей будинок.
 
Позивач зазначала, що відповідач своїх зобов`язань за договором в частині контролю за забудовником щодо дотримання строків виконання робіт на об`єкті будівництва належним чином не виконував, систематично повідомляв її про перенесення строку введення об`єкта будівництва до експлуатації, внаслідок чого об`єкт будівництва - містечко малоповерхової забудови, - станом на час пред`явлення позову, серпень 2015 року, до експлуатації не введено.
 
З урахуванням зазначеного позивач на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просила стягнути з відповідача неустойку у розмірі 158 424,51 грн за порушення строків виконання договору про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року.
 
Справа переглядалася судами неодноразово.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року у складі судді Камбулова Д. Г. у позові ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні правовідносини стосуються здійснення відповідачем діяльності із залучення коштів для фінансування об`єктів будівництва та здійснення операцій з нерухомістю як виключний вид діяльності, для якої відповідно до положень статті 1043 ЦК України встановлена відповідальність управителя, яка наступає у вигляді відшкодування завданих збитків або упущеної вигоди. Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомості» (у редакції, чинній на час укладення договору про участь у ФФБ) та умови договору про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року не містять положення про відповідальність відповідача у вигляді сплати неустойки за порушення строку введення об`єкта в експлуатацію, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ТОВ «ФК «Глобал Капітал» на її користь неустойку за порушення строків виконання договору про участь у ФФБ у розмірі 158 424,51 грн.
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі виконав умови договору про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року та збільшив строки його виконання - з 2009 до 2013 року. Згідно з умовами цього договору ТОВ «ФК «Глобал Капітал» як управитель зобов`язане було здійснювати контроль за виконанням забудовником будівництва з метою своєчасного запобігання виникненню ризиків щодо збільшення строків. Оскільки відповідач не надав доказів того, що таке зміщення строку виконання договору про участь у ФФБ відбулося не з його вини, тому позовні вимоги ОСОБА_1 суд визнав обґрунтованими. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходив із того, що її розмір має вираховуватися із загальної вартості замовлення - 5 280 816,92 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У грудні 2016 року ТОВ «ФК «Глобал Капітал» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що договір про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року та Правила ФФБ, які є пропозицією для вступу до ФФБ виду А, не містять дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Крім цього, управитель несе відповідальність за дотримання обмежень довірчої власності управителя та за дотримання своїх зобов`язань перед довірителями у межах Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» і умовами договору про участь у ФФБ, однак він не відповідає перед довірителем ФФБ щодо строків та якості будівництва й передачі довірителю у власність об`єкта інвестування. Управитель не може нести відповідальність за вину та порушення зобов`язань забудовником. Повноваження відповідача стосуються виключно фінансового контролю з метою належного використання забудовником коштів, а тому і відповідальність управителя стосується саме цього обсягу його компетенції. Сума коштів, внесених позивачем на користь забудовника за інвестиційним договором, не може бути врахована при розрахунку розміру неустойки за порушення відповідачем строку виконання відповідачем договору про участь у ФФБ. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу, у якому просила суд залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. Судом апеляційної інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми права, які підлягали застосуванню, у зв`язку із чим ухвалено законне судове рішення. 
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Оболонського районного суду м. Києва та зупинено виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 
 
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Глобал Капітал» укладений договір про участь у ФФБ № 03-08/2007-21, згідно з умовами якого довіритель ОСОБА_1 на підставі повного визнання нею Правил ФФБ А «Перша черга котеджного містечка «Деснянське» надала згоду на участь у ФФБ, взяла на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передала кошти управителю ТОВ «ФК «Глобал Капітал» в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановила обмеження щодо окремих дій управителя з управління коштами, а управитель прийняв кошти в управління та зобов`язався зараховувати кошти на рахунок ФФБ з подальшим їх використанням у порядку, визначеному правилами ФФБ та договором.
 
Об`єктом будівництва є містечко малоповерхової забудови у с. Троєщина між вул. Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, будівництво якого організовує забудовник згідно з договором управителя ФФБ із забудовником, а фінансування цього будівництва здійснює управитель за рахунок отриманих від довірителів в управління грошових коштів відповідно до умов договору про участь у ФФБ. Запланованою датою введення об`єкта в експлуатацію зазначено 30 вересня 2009 року.
 
У пунктах 1.9, 1.10 цього договору зазначено, що об`єкт інвестування розміщений за будівельною адресою: с. Троєщина , між вул. Леніна та вул. Толстого, у Деснянському районі м. Києва , будинок НОМЕР_1 , кількість кімнат - 6, проектна площа - 507,06 кв. м , земельна ділянка НОМЕР_2.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором про участь у ФФБ у повному обсязі шляхом перерахування управителю за об`єкт інвестування у ФФБ до укладення цього договору 378 440,00 грн та 4 766 534,30 грн - після його укладення і винагороду управителя у розмірі 135 842,62 грн.
 
13 січня 2009 року між ТОВ «ФК «Глобал Капітал» та ОСОБА_1 укладений договір про уступку майнових прав, за умовами якого товариство уступило ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування, які ТОВ «ФК «Глобал Капітал» набув відповідно до умов договору від 14 червня 2007 року про організацію спорудження об`єкта будівництва з підприємством «Вертикаль». Об`єкт інвестування закріплено за ОСОБА_1 на підставі договору від 03 серпня 2007 року про участь у ФФБ.
 
27 січня 2014 року між підприємством «Вертикаль» та ОСОБА_1 підписаний акт прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою:    АДРЕСА_3 , а 09 квітня 2014 року підписаний акт прийому-передачі документів, необхідних для оформлення права власності на цей будинок.
 
На підставі вказаних документів ОСОБА_1 24 квітня 2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_3 .
 
Відповідно до частини першої статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).
 
Спеціальним законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, є Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». 
 
З метою отримання довірителями у власність житла фінансова установа як управитель створює фонд фінансування будівництва (ФФБ), управління яким здійснює відповідно до затверджених Правил фонду та договору управління майном (статті 5, 6, 7, 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»).
 
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.
 
Пунктом 7.3 договору про участь у ФФБ встановлено, що якщо довіритель виконав усі зобов`язання перед управителем та після введення об`єкта будівництва до експлуатації підписав акт приймання-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування умови цього договору про участь в ФФБ вважаються виконаними та управління майном припиняється.
 
За змістом частини одинадцятої статті 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» для встановлення факту виконання відповідачем умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем усіх зобов`язань перед управителем ФФБ; введення об`єкта в експлуатацію; підписання довірителем із забудовником акта прийому-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування, після введення об`єкта в експлуатацію.
 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником виконання умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникнення ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів.
 
У підпункті 10 пункту 2.1.1 договору про участь у ФФБ  передбачено, що управитель зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням забудовником зобов`язань за договором про спорудження об`єкта будівництва з метою своєчасного запобігання виникненню ризиків у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до змін основних технічних характеристик об`єкта будівництва; погіршення споживчих властивостей об`єкта інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на 20 %; збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів. При виявленні таких ризиків управитель зобов`язаний вжити усіх передбачених законодавством заходів, для їх недопущення. 
 
Судом першої інстанції встановлено, що управитель та забудовник у межах укладених між ними договорів та норм чинного законодавства України, з урахуванням обставин фінансового характеру, укладали договори, в яких змінювали заплановану дату введення об`єкта будівництва в експлуатацію, про що повідомляли позивача, зокрема листами від 14 серпня 2009 року, 14 січня 2011 року, 25 січня 2012 року, 17 січня 2013 року, 12 листопада 2014 року про продовження строку введення об`єкта будівництва в експлуатацію, кінцеву дату якого визначено 31 грудня 2017 року.
 
Управитель повністю виконав свої зобов`язання за договором про участь у ФФБ, про що свідчить отримання позивачем свідоцтва про право власності на будинок та підписаний акт приймання-передачі об`єкта інвестування. 
 
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
 
Згідно із частиною третьою статті 550 ЦК України кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів невиконання управителем своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ № 03-08/2007-21. Позивач отримала свідоцтво про право власності на будинок та підписала акт приймання-передачі об`єкта інвестування. Відповідальність управителя за порушення строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію не передбачена ні умовами договору про участь у ФФБ, ні чинним законодавством України, у зв`язку із чим суд правильно відмовив у позові. 
 
Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не встановив фактичних обставин справи, не перевірив наявних у матеріалах справи доказів, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на стягнення з відповідача неустойки, а тому безпідставно скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості, що в силу положень статті 413 ЦПК України є підставою для його скасування із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» задовольнити. 
 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                 О. В. Білоконь 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Є. В. Синельников 
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк