ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року
м. Київ
справа №161/16597/16-ц
провадження № 61-31784св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на рішення апеляційного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Русинчука М. М., Матвійчука Л. В., Осіпука В. В.,
ВСТАНОВИВ.
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року  ОСОБА_1 звернулась з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позовних вимоги посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2001 року по жовтень 2016 року. Вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей, хоча є фізично здоровим, працездатним, аліменти на утримання інших дітей не сплачує.
Щомісячний дохід відповідача є значним, оскільки, крім регулярного заробітку за місцем роботи у приватного підприємця, він має додаткові доходи від надання послуг по перевезенню. У зв`язку з цим є мінливий дохід, тому аліменти з відповідача мають стягуватися у твердій грошовій сумі.
На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення ними повноліття, а також відшкодувати витрати на надання правової допомоги.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2017 року, ухваленим у складі судді Рудської С. М., позов задоволено частково.
Стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 грудня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнено з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернено до негайного виконання.
Суд мотивував своє рішення тим, що підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі відсутні, оскільки відповідач має постійну роботу (працює водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 ), у зв`язку з чим отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Позивачем не надано доказів, що відповідач надає послуги з автоперевезень та отримує додатковий дохід.
Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення аліментів та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 9 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд мотивував своє рішення тим, що висновки суду першої інстанції про те, що відповідач має лише постійний дохід - заробітну плату, не ґрунтуються на досліджених судом доказах.
Зокрема, апеляційний суд з виписки, наданої ПАТ КБ «Приватбанк» про рух грошових коштів на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , встановив, що періодично на його рахунок надходять грошові суми, які витрачаються в основному на харчування, послуги АЗС та телекомунікаційні послуги. Основним платником, який здійснював поповнення рахунку, є ОСОБА_7 , проте у виписці також наявна інформація про поповнення рахунку іншими особами, зокрема ОСОБА_8 30 серпня 2016 року та 6 жовтня 2016 року на суму 2 994 грн, ОСОБА_9 20 вересня 2016 року на суму 1 600 грн, а також 9 грудня 2016 року на суму 19 670 грн без зазначення платника.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що, крім офіційної заробітної плати, відповідач має й інші доходи, які мають нерегулярний, мінливий характер.
З урахуванням вказаних обставин апеляційний суд стягнув з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно.
Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги
У травні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована помилковістю висновку апеляційного суду про те, що відповідач має інші нерегулярні доходи, крім заробітної плати у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , яка з січня 2017 року становить 3 200 грн, оскільки виписка з рахунку відображає кошти, перераховані роботодавцем для відрядних витрат (заправка автомобіля, послуги СТО та інше).
Крім того, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі (3 000 грн на двох дітей) при вказаному розмірі заробітної плати позбавить відповідача засобів до існування.
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відзив на касаційну скаргу
У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року розірваний.
Вони мають двох неповнолітніх дітей: дочьку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні матері. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання.
ОСОБА_2 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 водієм та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, здоровий, інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатних осіб на утриманні також не має.
З виписки, наданої ПАТ КБ «Приватбанк» про рух грошових коштів на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , апеляційний суд встановив, що періодично на рахунок відповідача надходять грошові суми; основним платником, який здійснював поповнення рахунку, є ОСОБА_7 , також наявна інформація про поповнення рахунку іншими особами, зокрема ОСОБА_8 30 серпня 2016 року та 6 жовтня 2016 року на суму 2 994 грн, ОСОБА_9 20 вересня 2016 року на суму 1 600 грн, а також 9 грудня 2016 року на суму 19 670 грн без зазначення платника.
Син сторін здоровий, дочка - перебуває на диспансерному обліку у гастроентеролога.
Позиція Верховного Суду; мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття 
(стаття 180 СК України).
Згідно зі статтею 181 СК Україниу редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення апеляційного суду, оскільки суд,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення - без змін.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, судом не встановлено. 
Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку письмовим доказам у їх сукупності, дійшов висновку про отримання відповідачем нерегулярного доходу та наявність підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн на одну дитину.
Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, тоді як під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Щодо судових витрат
Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. О. Кузнєцов
В. А. Стрільчук