Постанова
Іменем України       
                           
22 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 751/9914/15-ц
провадження № 61-33355св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Агат»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2017 року у складі судді Косач І. А. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Агат» (далі - ПАТ «Агат») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що наказом ПАТ «Агат» від 06 серпня 
2010 року його було призначено на посаду виконуючого обов`язки голови правління зазначеного товариства. 
Наказом від 07 грудня 2010 року його було звільнено з вказаної посади, проте в день звільнення з ним не був проведений розрахунок за період роботи з серпня по грудень 2010 року. 
 
Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «Агат» на свою користь нараховану, але не виплачену під час звільнення заробітну плату за період роботи з серпня по грудень 2010 року в сумі 13 280,00 грн.
 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області 
від 26 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова 
від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області 
від 26 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Під час нового розгляду справи представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи.
 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2017 року призначено у справі судову технічну та почеркознавчу експертизи. Цією ж ухвалою було зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 
 
Задовольняючи клопотання про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для правильного вирішення справи потрібні спеціальні знання в галузі ідентифікації виконавця підпису та часу нанесення відтиску печатки товариства. Зупиняючи провадження у справі на час проведення судової почеркознавчої експертизи, суд керувався пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України 2004 року.
 
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі,  ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишено без змін.
 
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі, апеляційний суд вважав обґрунтованим висновок районного суду про необхідність зупинення провадження у цій цивільній справі, оскільки така процесуальна дія обумовлена призначенням у справі експертизи.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і заперечення 
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
 
Вказує на те, що суди дійшли необґрунтованого висновку про необхідність призначення у справі експертизи та зупинення провадження у справі, оскільки факт існування між сторонами трудових відносин встановлений та повністю підтверджений матеріалами справи, а відсутність заборгованості із заробітної плати перед позивачем має довести саме відповідач, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 червня 2017 року. Також зазначав, що розгляд справи за його позовом триває з жовтня 2015 року, провадження у справі зупиняється втретє, що свідчить про недотримання судами розумних строків розгляду справи та є порушенням його конституційних прав.
 
У грудні 2017 року відповідач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу відхилити та залишити без змін оскаржувані судові рішення, посилаючись на те, що судом правомірно зупинено провадження у справі, оскільки висновки експерта необхідні для повного та всебічного розгляду справи та спростування підстав позову  ОСОБА_1 . 

Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року провадження № 61-33355ск18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині зупинення провадження у справі - без змін, оскільки їх постановлено з додержанням норм процесуального права. Ухвали судів попередніх інстанції відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час її постановлення) щодо законності та обґрунтованості.
 
Заявляючи клопотання про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертизи, представник відповідача обґрунтовував його наявністю сумніву щодо належності підпису в наказах про призначення та звільнення позивача голові наглядової ради та щодо часу нанесення відтиску печатки товариства.
Питання, поставлені на вирішення експертів, мають значення для вирішення справи, оскільки обставини щодо факту перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах, після закінчення яких позивач просить провести з ним розрахунок є підставою заявленого позову.
 
Судом першої інстанції прийнято до уваги доводи відповідача, викладені у клопотанні, у зв`язку із чим постановлено ухвалу про призначення експертизи у справі та на час проведення якої зупинено провадження у справі.
 
Ухвала суду першої інстанції переглядалась в апеляційному порядку в частині зупинення провадження у справі.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України 2004 року для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
 
Пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України 2004 року суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
 
Проведення судово-почеркознавчої експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу, й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.
 
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах», призначення експертизи у цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього.
 
Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.
 
Апеляційний суд правильно вказав, що зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, та погодився з таким висновком суду першої інстанції, оскільки зупиняючи провадження у справі на час проведення судової експертизи, суд скористався своїм правом передбаченим пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України 2004 року.
 
Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судами правильно застосовані.
 
Посилання заявником у касаційній скарзі щодо відсутності підстав для призначення експертизи та як наслідок зупинення провадження у справі, адже матеріали справи містять достатньо доказів перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах, Верховним Судом до уваги не беруться, оскільки на цій стадії процесу це питання не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а є предметом розгляду позову по суті.
 
Доводи касаційної скарги про наявність підстав для самовідводу судді апеляційного суду Висоцької Н. В., оскільки вона вже брала участь у перегляді ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження та в ухвалі Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2016 року висловила свою думку щодо законності такого зупинення судом першої інстанції, відхиляються Верховним судом з огляду на наступне.
 
Частина друга статті 21 ЦПК України 2004 року визначає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної і першої інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи нового рішення апеляційного суду. 
 
Враховуючи те, що ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 28 березня 2016 року про залишення без змін ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі, яка була постановлена за участю судді Висоцької Н. В., не оскаржувалась позивачем та відповідно не скасована, підстав для самовідводу у судді не було. Якщо для відводу судді Висоцької Н. В. були інші підстави, представник позивача, який був присутній в судовому засіданні, мав право заявити відповідне клопотання, проте як вбачається з журналу судового засідання, представник позивача таким правом не скористався.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. 
 
Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | І. Ю. Гулейков
| О. В. Ступак
| Г. І. Усик