ПОСТАНОВА
Іменем України

29 червня 2019 року 
Київ
справа №855/171/19
адміністративне провадження №А/9901/125/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Головуючого судді - Шевцової Н.В.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання - Носадчої О.Є.

учасники справи:
представника позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Єзерської Анастасії Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №855/171/19, прийняте колегією суддів у складі: головуючого судді - Бужак Н.    П. суддів: Костюк Л.    О., Пилипенко О.    Є. 
за позовом ОСОБА_2 
до Центральної виборчої комісії
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

У С Т А Н О В И В:

СУТЬ СПОРУ

1.          25 червня 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративний позовом до Центральної виборчої комісії (далі - ЦВК, відповідач), в якому просив:
1.1.           визнати протиправною та скасувати постанову ЦВК від 23 червня 2019 року №1203 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №126 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» (далі - Постанова №    1203);
1.2.          зобов`язати ЦВК зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом в народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №126 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року на підставі раніше поданих документів;
1.3.          стягнути з ЦВК на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1535 грн 80 коп. зі сплати судового збору.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2019 року на виконання вимог Закону України "Про вибори народних депутатів України" від 17 листопада 2011 року № 4061-VI (далі - Закон №    4061-VI) позивачем подано всі документи передбачені частиною 2 статті 55 вказаного Закону.
3.          23 червня 2019 року о 16 год 55 хв позивачем додатково подано виправлену автобіографію (на паперовому та електронному носії), в якій зазначено всю необхідну інформацію, передбачену частиною другою статті 55 Закону №    4061-VI.
4.          На думку позивача, Постанова №1203 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач не скористався повноваженнями, визначеними частиною третьою статті 60 Закону №    4061-VI щодо забезпечення реалізації прав особи, яка подає заяву про реєстрацію кандидатом у народні депутати, та можливості виправлення помилок і неточностей, допущених у поданих такою особою документах.
5.          Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на прийняття ЦВК Постанови № 1203 на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
6.          За твердженням представника відповідача, позивач не зазначив у автобіографії всіх відомостей, визначених у пункті 2 частини другої статті 55 Закону №    4061-VI. 

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

7.          20 червня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ЦВК із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України та просив зареєструвати його кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 126.
8.          До заяви позивачем було надано повний пакет документів за переліком, визначеним пунктами 1 - 6 частини другої статті 55 Закону №    4061-VI, що підтверджено довідкою про прийняття документів. (а.с. 8).
9.          23 червня 2019 року о 16 год 55 хв позивачем до раніше поданих документів додатково подано виправлену автобіографію (на паперовому та електронному носії), в якій додатково вказано необхідну інформацію, передбачену пунктом 2     частини другої статті 55 Закону №    4061-VI. (а.с.    11). 
10.           Зазначений факт підтверджено розпискою, посвідченою уповноваженою особою відповідача - ОСОБА_3 з поставленням відтиску печатки ЦВК (а.с.    12).
11.           Відповідно до Порядку денного засідання ЦВК 23 червня 2019 року розпочалось о 15    год. 30 хв., розгляд питання щодо реєстрації позивача кандидатом у народні депутати було внесено до цього порядку денного під №34 (а.с. 47-51).
12. За результатами розгляду поданих позивачем документів 23 червня 2019 року ЦВК прийнято Постанову № 1203, якою відмовлено позивачу у реєстрації кандидатом в народні депутати України. 
13.          Відповідно до змісту цієї постанови, підставою для прийняття такого рішення є відсутність у поданій позивачем автобіографії всіх відомостей визначених пунктом 2 частини другої статті 55 Закону №    4061-VI, а саме відомості про його громадянства із зазначенням часу проживання на території України, освіту, посаду (заняття), місце роботи, партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, а також відомості про наявність чи відсутність судимості (а.с. 30-31).

ІІІ. Рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення.

14.          26 червня 2019 року рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

15.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Постанова №1203 про відмову позивачу у реєстрації кандидатом в народні депутати України є правомірною, оскільки установлений у пункті 2 частини другої статті 55 Закону України "Про вибори народних депутатів України" перелік відомостей, що має містити автобіографія є імперативним. 
16.           При цьому, суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 855/150/19. 

IV. Провадження в суді апеляційної інстанції

17.          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача 27 червня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати  та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
18.          В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що висновок суду першої інстанції про зміст юридичних наслідків, що настають у випадку не зазначення в автобіографії перелічених у пункті 2 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» відомостей та імперативність цієї норми, є помилковим.
19.          Позивач стверджує, що він у додатково поданій автобіографії вказав всі необхідні відомості, визначені у наведеній нормі Закону №    4061-VI. 
20.          28 червня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, спростовуючи її доводи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

21.          Конституція України
21.1.          Частинами другою та третьою статті 76 встановлено, що народним депутатом України може бути обрано громадянина України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
21.2.          Не може бути обраним до Верховної Ради України громадянин, який має судимість за вчинення умисного злочину, якщо ця судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку.
21.3.          Відповідно до статті 77 порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом
22.          Закон України «Про вибори народних депутатів України» від 17 листопада 2011 року №4061-VI 
22.1.          Частиною першою статті 9 визначено, що депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
22.2.          Згідно з частиною другою статті 55 Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею таких документів, зокрема автобіографії кандидата в депутати на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.
22.3.          На підставі частини першої статті 59 кандидати у депутати в одномандатних округах реєструються Центральною виборчою комісією за умови подання їй документів, передбачених статтею 55 цього Закону.
22.4.          Відповідно до частини шостої статті 59 Центральна виборча комісія не пізніш як на п`ятий день з дня прийняття документів, передбачених частинами першою або другою статті 55 цього Закону, приймає рішення про реєстрацію кандидата у депутати в одномандатному окрузі або про відмову в його реєстрації.
22.5.          За змістом частини першої статті 60 Закону №4061-VI Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати, зокрема, в разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи  частинах першій або другій статті 55 цього Закону;
22.6.          Згідно з частиною другою статті 60 рішення про відмову в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати повинно містити вичерпні підстави відмови. Копія цього рішення не пізніше наступного дня після його прийняття видається (направляється) представнику партії або кандидату у депутати, який балотується в одномандатному окрузі.
22.7.          Частиною третьою статті 60 передбачено, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.

VI. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23.          Право бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування (пасивне виборче право) гарантоване статтею 38 Конституції України.
24.          Відповідно до параграфа 24 Документа Копенгагенської наради Конференції щодо людського виміру ОБСЄ від 29 червня 1990 року наведене право особи може бути обмеженим, якщо це передбачено законом і таке  обмеження є розумним і співрозмірним цілям й завданням закону. 
25.          Також, у відповідності з пунктом 7.5 названого Документа Копенгагенської наради ОБСЄ, процедури реєстрації кандидатів не повинні бути дискримінаційними. Отож підстави для відмови в реєстрації мають бути засновані на об`єктивних критеріях і чітко визначені в законі.
26.          Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Краснов та Скуратов проти Російської Федерації» (заяви №17864/04 і №21396/04) рішення від 19.07.2007, яка стосувалася дискваліфікації кандидатів у депутати до нижньої палати парламенту РФ унаслідок відсутності у поданих ними документах суттєвих біографічних даних, сформував правову позицію, відповідно до якої встановлена у національному праві вимога до кандидата у члени державного законодавчого органу надати достовірну інформацію про свою зайнятість відповідає вимогам міжнародного права, адже слугує для того, щоб надати виборцям можливість зробити обґрунтований вибір з урахуванням професійного минулого кандидата на виборну посаду. Запровадження такої вимоги не є свавільним чи необґрунтованим.
27.          Матеріалами справи підтверджено, що автобіографія позивача була подана у складі комплекту документів для реєстрації кандидатом у народні депутати України. Після подачі комплекту документів позивач самостійно виявив неточності у поданій до ЦВК автобіографії та вжив заходи, спрямовані на їх усунення. 
28.          Оцінюючи недоліки змісту поданої позивачем автобіографії, з точки зору їх істотності для цілей реєстрації кандидатом у народні депутати України в контексті доводів відповідача, колегія суддів керується такими міркуваннями.
29.          У спірних правовідносинах ЦВК не було встановлено обставин, які б свідчили, що позивач зазначив у своїй автобіографії недостовірні відомості або ж приховав відомості, що мали значення для здійснення усвідомленого вибору.
30.          За таких обставин колегія суддів не може погодитися з тим, що, відмовляючи позивачеві у реєстрації кандидатом у народні депутати лише на тій підставі, що його автобіографія не містила всіх, визначених пунктом 2 частини другої статті 55 Закону  №    4061-VI  ЦВК дійсно переслідувала мету - забезпечити реалізацію права на усвідомлений вибір. 
31.          Оцінюючи недоліки і неточності в автобіографії позивача, з точки зору наявності чи відсутності визначених у Законі №4061-VI підстав для відмови в реєстрації кандидатом у народні депутати, колегія суддів зазначає таке.
32.          Зміст частини третьої статті 60 Закону №4061-VI у взаємозв`язку з частиною першою вказаної статті дає підстави стверджувати, що законом установлено імперативну заборону відмовляти в реєстрації кандидатом в народні депутати України через помилки чи неточності, виявлені в поданому комплекті документів.
33.          З аналізу частини третьої статті 60 Закону №4061-V у поєднанні зі змістом завдань і функцій ЦВК, випливає, що ЦВК як орган державної влади, що забезпечує реалізацію і захист виборчих прав громадян України, виявивши помилку в документі, що перешкоджає реєстрації кандидатом у народні депутати, зобов`язана повідомити заявника про суть недоліків і надати час, необхідний для їх усунення.
34.          У спірних правовідносинах ЦВК, виявивши недолік, який полягав у невідповідності автобіографії позивача переліку відомостей, що визначені у пункті 2 частини другої статті 55 Закону №4061-VI, надані їй повноваження не реалізувала, натомість прийняла постанову, якою фактично усунула позивача від участі у виборах.
35.          У звітах Місії зі спостереження за виборами ОБСЄ/БДІПЛ на виборах до Верховної Ради України 28 жовтня 2012 року; на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року Бюро демократичних інститутів та прав людини ОБСЄ вказало на системну проблему під час проведення указаних виборів, яка полягала в тому, що, незважаючи на свої повноваження забезпечувати виборчі права громадян, ЦВК уважала будь-яке подання, що не містило всі дані, передбачені законом, таким, що не подавалося, та відмовляла у реєстрації кандидатів з підстав відсутності відповідних документів. 
36.          Подібна практика не була сумісною з пунктом 24 Копенгагенського документа ОБСЄ, відповідно до якого обмеження прав і свобод у демократичному суспільстві повинно бути пов`язане з однією з цілей відповідного закону та бути суворо співрозмірним меті цього закону.
37.           Колегія суддів зазначає, що з моменту публікації указаних звітів, ЦВК так і не запровадила єдиний і передбачуваний підхід до оцінки документів кандидатів у депутати та правових наслідків у разі виявлення недоліків і продовжує здійснювати практику, несумісну з її завданнями.
38.          Доводи ЦВК, що зміст помилок і неточностей в автобіографії позивача виключав можливість їх усунення шляхом внесення до неї виправлень, є безпідставними.
39.          Очевидно, що шляхи усунення неточностей і помилок мають узгоджуватися з їхнім змістом і забезпечувати приведення документа у відповідність до вимог, установлених Законом №4061-VI, особливо враховуючи факт вжиття позивачем дій, спрямованих на усунення таких неточностей, за власною ініціативою.
40.          З урахуванням того, що Закон №4061-VI не містить застережень щодо шляхів подолання недоліків у поданих документах, помилки і неточності, які не можуть бути усунуті шляхом унесення виправлень до цього документа, повинні усуватись шляхом повторного складання документа (заяви, автобіографії) з урахуванням зауважень ЦВК.
41.          Колегія суддів уважає такими, що засновані на довільному тлумаченні Закону №4061-VI висновки ЦВК щодо документа, який не містить певних реквізитів чи відомостей, і уважається неподаним.
42.          Під неподаннями документів для цілей застосування пункту 2 частини другої статті 60 Закону №4061-VI, якою визначені підстави для відмови в реєстрації кандидата в депутати, слід розуміти виключно фізичну відсутність будь-якого з документів, передбаченого у частині другій статті 55 цього ж Закону.
43.          Таким чином, підставою для відмови в реєстрації позивача кандидатом у депутати міг бути саме факт неподання автобіографії, а не її оформлення з недоліками, об`єктивних перешкод для усунення яких у спірних правовідносинах не існувало.
44.          При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за встановленими обставинами справи позивачем самостійно було виявлено неповноту зазначених у автобіографії відомостей, яку ним усунуто. 
45.          Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 855/150/19, є безпідставними з огляду на те, що у цитованій справі позивачем не зазначено у заяві про самовисування зобов`язання у разі обрання його народним депутатом України скласти представницький мандат, який відповідно до Конституції України та законів України не сумісний з мандатом народного депутата України.
46.          У цій справі позивачу було відмовлено у реєстрації кандидатом у народні депутати з інших підстав, а саме визнання не поданою автобіографії кандидата у депутати, яка має суто інформаційних характер, а відомості, зазначені в ній,  оприлюднюються виключно з метою ознайомлення виборців про факти життя кандидата, які можуть вплинути на свідомий вибір громадян.
47.          ЦВК уповноважена проводити перевірку відповідності кандидата у народні депутати цензам, встановленим статтею 76 Конституції України та статті 9 Закону №4061-VІ та наділена з цією метою відповідними повноваженнями, автобіографія не є єдиним джерелом такої інформації.
48.          Беручи до уваги, що за наслідками обробки комплекту документів позивача, поданих для реєстрації народним депутатом України, ЦВК не було виявлено їх відсутності, а інших перешкод для реєстрації позивача кандидатом у народні депутати України ЦВК не встановила, колегія суддів дійшов висновку про протиправність Постанови ЦВК №1203. 
49.          Обставини цієї справи дають підстави констатувати, що застосований ЦВК підхід до оцінки відомостей, зазначених в автобіографії, був суто формальним.
50.          Виходячи із змісту Постанови ЦВК №1203 та приписів частини другої статті 60 Закону №4061-VI, єдиною підставою для відмови позивачу у реєстрації його кандидатом у народні депутати були недоліки поданої ним автобіографії.
51.          Ураховуючи, що визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання ЦВК розглянути подані позивачем документи не призведе до повного захисту його прав, оскільки реєстрація кандидатів у народні депутати України закінчилася, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язати ЦВК зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №126 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року».
52.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково й ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
53.          Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
54.          За вказаних обставин, зважаючи на неправильне застосування Шостим апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового рішення про задоволення позову.

VII. Судові витрати
55.          Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
56.          При цьому, згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
57.          З матеріалів справи встановлено, що за подання адміністративного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536 грн 80 коп., та при поданні апеляційної скарги - у розмірі 3072 грн.  
58.          Розмір ставок судового збору за подання адміністративного позову до адміністративного суду визначено пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
59.          Зокрема, за подання фізичною особою позову немайнового характеру сплачується судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 грн 40 коп.) та за подання апеляційної скарги на рішення суду - у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
60.          Отже, за подання апеляційної скарги у цій справі позивач мав сплатити 2    305    грн 20 коп., а не 3    072 грн як ним було сплачено.
61.          На підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону  № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 
62.          З огляду на положення статей 139 КАС України, статей 6 та 7 Закону № 3674-VI, беручи до уваги результати апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 3    842 грн.
Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять. 

Керуючись статтями 271, 272, 273, 278, 310, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України, 

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
2.          Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №855/171/19 скасувати.
3.          Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.
4.          Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 23 червня 2019 року №1203 «Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_2 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №126 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року»;
5.          Зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_2 кандидатом в народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №126 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
6.          Стягнути з Центральної виборчої комісії (01133, м. Київ, вул. пл. Лесі Українки,1; код ЄДРПОУ 21661450 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 3    842 грн (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                                       Н. В. Шевцова

Судді                                                                                          О. В. Кашпур

                                                                                                    С. А. Уханенко