Постанова
Іменем України                                        
 
26 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 404/5040/14-ц
провадження № 61-14035 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Яремка В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особа: виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, Державна архітектурно-будівельна інспекція України 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Фомічова С. Є., Гайсюка О. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_3 , треті особи: виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником квартири 
АДРЕСА_1. 
 
Її сусідка ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно, без отримання будь-яких дозволів відповідних інстанцій та з порушенням будівельних норм, здійснила перебудову належної їй квартири шляхом добудови балкону, що негативно впливає на природне освітлення її помешкання та перешкоджає користуванню прибудинковою територією.
 
Унаслідок добудови балкону на другому поверсі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач також створила загрозу порушення цілісності та стійкості капітальної стіни будинку. 
 
Посилаючись на наведене, позивач просила усунути перешкоди у користуванні квартирою 
АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача за власні кошти привести планування належної їй квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану та демонтувати самовільно добудоване приміщення з балконом.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили порушення відповідачем при здійсненні перепланування квартири        АДРЕСА_2  державних будівельних норм, а також обставин завдання шкоди несучим конструкціям будівлі, з огляду на не виконання судової будівельно-технічної експертизу, у зв'язку з не оплатою її вартості, та дозвіл Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 28 січня 2015 року № 212, наданий ОСОБА_3 на переобладнання і перепланування квартири АДРЕСА_2 з будівництвом добудови розмірами 5,6х3,9 м, унаслідок чого загальна площа квартири збільшується на 20,28 кв. м, житлова площа - на 16,1 кв. м. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року відповідно до статті 37 ЦПК України 2004 року замінено відповідача 
ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_2 , як новим власником квартири 
 АДРЕСА_2 .
 
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою  АДРЕСА_1 , шляхом покладення на  ОСОБА_2 обов'язку демонтувати самочинно прибудоване приміщення до балкону квартири   
  АДРЕСА_2 .
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивованеневідповідністю перепланування квартири   АДРЕСА_2 вимогам нормативно-правових актів, а саме частині першій статті 376 ЦК України, пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацам 3, 4 статті 38 Закону України «Про архітектурну діяльність», пунктам 8.14, 9.3, 9.11 та 10.4. Державних будівельних норм України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» ДБН В.3.2-2-2009, а також абзацу другому пункту 4.7, пунктам 4.9, 4.10, 4.16, абзацу першому пункту 4.28, абзацу другому пункту 4.29 Державних будівельних норм України «Пожежна безпека об`єктів будівництва» ДБН В.1.1-7-2002, абзацам першому та другому пунктам 2* Додатку 3.1 Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2016 року 
№ 63, та надає обгрунтовані підстави вважати зазначене будівництво самочинним та таким, що перешкоджає позивачу користуватися квартирою, яка належить їй на праві приватної власності.
 
Крім того, висновком Державної установи «Кіровоградський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (далі - ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України») від 12 червня 
2014 року, за результатами проведеного вимірювання коефіцієнта природної освітленості у житловій кімнаті квартири  АДРЕСА_1 , встановлено, що рівень коефіцієнта природної освітленості зазначеного приміщення не відповідає вимогам Державних будівельних норм України «Природне і штучне освітлення» ДБН В .2.5-28-2006.
 
Суд першої інстанції, у порушення статей 214, 215 ЦПК України 
2004 року, не врахував положень вищенаведених нормативно-правових актів та не звернув увагу, що будівництво добудови балкону зазначеної квартири здійснено без дотримання державних будівельних норм і правил, чим порушено права власника сусідньої квартири ОСОБА_1
 
Оскільки демонтаж несучих і огороджувальних конструкцій прибудови до квартири  АДРЕСА_2 можливий без нанесення шкоди іншим квартирам, які розташовані у багатоквартирному житловому будинку, апеляційний суд дійшов висновку, що обов`язок демонтажу зазначеної самочинної прибудови має бути покладено на нового її власника - ОСОБА_2 , незалежно від того, хто здійснив добудову балкону.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та позицій інших учасників справи 
 
У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року та залишити в силі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що на підставі договору дарування від 11 лютого 2015 року,вона є добросовісним набувачем квартири   АДРЕСА_2 , і не має жодного відношення до самовільної добудови балкону, виконаної 
ОСОБА_3 , а тому суд апеляційної інстанції не мав визначених законом підстав для залучення її до участі у справі, як процесуального правонаступника відповідача ОСОБА_3
 
Крім того, у ході судового розгляду справи позивач не заявляла клопотань про заміну неналежного відповідача у справі, у той час як апеляційним судом фактично здійснено підміну понять «заміна неналежного відповідача» (стаття 33 ЦПК України 2004 року) та «процесуальне правонаступництво» (стаття 37 ЦПК України 2004 року). 
 
Зважаючи на те, що приміщення прибудови до квартири   АДРЕСА_2 являє собою суцільний будівельний об`єкт, насамперед у вигляді спільної будівельної конструкції перекриття-покриття, з прибудовою, яка розташовується у межах першого поверху житлового будинку по   АДРЕСА_1 , оскаржуване судове рішення стосується прав та обов`язків ОСОБА_5 , як власника квартири     АДРЕСА_3 , яку не було залучено до участі у справі.
 
Також зазначала, що задовольняючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні належною позивачу квартирою шляхом покладення на неї обов`язку демонтувати самочинно прибудоване приміщення балкону до квартири   АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції не врахував, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені чинним законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Водночас позивач не надала доказів притягнення ОСОБА_3 до відповідальності чи вжиття щодо неї заходів реагування з боку контролюючих органів у сфері будівництва та благоустрою, зокрема Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.
 
У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Зазначила, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на ОСОБА_2 , як власника квартири     АДРЕСА_2 , обов'язку демонтувати самочинно прибудоване приміщення до зазначеноїквартири, оскільки власник не може використовувати свою власність на шкоду правамінших осіб. 
 
Судом апеляційної інстанції враховано невідповідність перепланування квартири АДРЕСА_2 вимогам нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки та санітарним вимогам у частині освітленості приміщення, належної позивачу квартири, що підтверджено, як висновком судової будівельно-технічної експертизи від 
25 квітня 2016 року № 63, так і поясненнями судового експерта у судовому засіданні. Зокрема, судовий експерт підтвердив, що у разі виникнення надзвичайної ситуації (пожежі), врятувати життя позивача не вдасться через добудований балкон до квартири  АДРЕСА_2 , який також значно затруднить евакуацію пожежними драбинами жителів квартир третього та вище поверхів, що розташовані над прибудовою.
 
Крім іншого, у порушення вимог пожежної безпеки, крізь прибудову приходить труба газопроводу високого тиску, що є досить небезпечним для жителів багатоквартирного будинку.
 
Зазначила, що добудова до квартири  АДРЕСА_3 , що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку, не створює їй перешкод у користуванні власністю, вимог до ОСОБА_5 , як власника цієї квартири вона не пред`являла, а тому посилання у касаційній скарзі на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються прав та інтереси ОСОБА_5 , є безпідставними. 
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 
2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
21 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що  ОСОБА_1 є власником квартири         

АДРЕСА_1 квартири АДРЕСА_2 , станом на дату звернення з позовом до суду, була 
ОСОБА_3 , яка самочинно здійснила будівництво прибудови до балкону належної їй квартири, що підтверджується:
- листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області від 17 червня 2013 року № 01-06/399, з якого убачається, що власником квартири   АДРЕСА_2 , у порушення вимог статті 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проводяться будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом добудови приміщення з балконом без реєстрації у єдиному реєстрі дозвільних документів у будівництві декларації про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт;
- актами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області від 30 вересня 2013 року №1 291/2013-Кд, від 15 жовтня 2013 року № 1392/2013-Кд, від 18 листопада 2013 року № 1638/2013-Кд за наслідками позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, згідно яких Інспекцією установлено факт порушення забудовником квартири 
  АДРЕСА_2  вимог статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт;
- відповіддю першого заступника міського голови міста Кропивницького, за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 , про відсутність виданих виконавчими органами Кіровоградської міської ради дозвільних документів щодо розширення балкона за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Згідно висновку ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 12 червня 2014 року, складеного за результатами вимірювання рівня природної освітленості квартири   АДРЕСА_1 , встановлено, що коефіцієнт освітленості становить 0,2 замість нормативно визначених 0,4 (протокол № 545 від 12 червня 2014 року проведення досліджень освітленості робочого місця), що не відповідає вимогам Державних будівельних норм України «Природне і штучне освітлення» ДБН В .2.5-28-2006.
 
На підставі рішення Кіровоградської міської ради від 09 вересня 2014 року, 
28 січня 2015 року Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 надано дозвіл № 212 на переобладнання і перепланування квартири АДРЕСА_2 з будівництвом добудови розмірами 5,6 х 3,9 м, унаслідок чого загальна площа збільшилась на 20,28 кв. м, житлова площа - на 16,1 кв. м. 
 
На підставі вищезазначеного рішення, Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (далі - ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації») виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 станом на 21 листопада 2014 року, інвентаризаційна справа № 3763. 
 
Згідно договору дарування від 11 лютого 2015 року, ОСОБА_3 безоплатно передала у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняла у власність від 
ОСОБА_3 , належну їй на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року № 63, об`єктом дослідження, якої була квартира АДРЕСА_2 з прибудовою (добудовою), зовнішніми розмірами 5,6х3,9 м з подальшим використанням прибудованого приміщення як житлової кімнати площею 17,4 кв. м, який на момент проведення дослідження завершено будівництвом, встановлено невідповідність перепланування квартири АДРЕСА_2  шляхом будівництва прибудови, вимогам наступних законодавчих та чинних в Україні у галузі містобудівної діяльності, нормативно-правових актів:
- частині першій статті 376 ЦК України, так як будівництво об`єкта нерухомого майна (прибудови) здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який надає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту;
- пункту 2 частини першої статті 34 та абзацу 2 частини другої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», так як виконання будівельних робіт зі зведення прибудови здійснено без реєстрації відповідного дозвільного документа - декларації про початок виконання будівельних робіт;
- абзаців 3 і 4 статті 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», так як власником і користувачем об`єкта архітектури - квартири 
АДРЕСА_2 не отримано в установленому законодавством порядку відповідний документ дозвільного характеру, який дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією частини житлового будинку шляхом будівництва прибудови, а дозвіл від 28 січня 2015 року № 212 на переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_2 з будівництвом добудови, наданий Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, що міститься у матеріалах справи, таким документом не є; не розроблено відповідну проектну документацію, не затверджено її, а будівельні роботи по зведенню прибудови проведено всупереч установленому законодавством порядку;
- пунктам 8.14, 9.3, 9.11 та 10.4 Державних будівельних норм України  «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» ДБН В.3.2-2-2009, так як:
1) при проектуванні реконструкції окремих квартир заборонено улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій та їх скління (пункт 8.14);
2) на застосовані при переобладнанні та переплануванні квартири  АДРЕСА_2 з будівництвом прибудови конструктивні рішення, відсутній висновок про технічний стан несучих конструкцій житлового будинку відповідного зразка, наявність якого, у даному випаду, є обов`язковою (пункт 9.3);
3) можливість виконання робіт з переобладнання та перепланування квартири  АДРЕСА_2  з будівництвом прибудови, не підтверджена відповідним розрахунком за несучою здатністю, стійкістю, тріщиностійкістю і деформативністю усіх несучих конструкцій і будинку в цілому (пункт 9.11);
4) зміна габаритів житлового будинку по АДРЕСА_1 , отримана у результаті здійснення прибудови до квартири АДРЕСА_2 погіршила нормативний рівень інсоляції та природного освітлення у квартирі АДРЕСА_1 , розташованій у цьому ж будинку (пункт 10.4);
            - пункту 10.4.1 Державних будівельних норм України «Кам'яні та армокам'яні конструкції. Основні положення» ДБН В. 2.6.-162: 2010, так як застосування забудовником під час здійснення прибудови до квартири АДРЕСА_2 , наявної у натурі конструктивної схеми зовнішніх стін, без відповідного обгрунтування та розрахунків, які мають міститися у проектній документації, відбулося з порушенням вимог чинних державних будівельних норм.
 
Встановлено невідповідність перепланування квартири АДРЕСА_2  шляхом будівництва прибудови, вимогам нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки, а саме:
- абзацу другому пункту 4.7, пунктам 4.9, 4.10, 4.16, абзацу першому пункту 4.28, абзацу другому пункту 4.29 Державних будівельних норм України «Пожежна безпека об`єктів будівництва» ДБН В .1.1-7-2002;
- абзацам першому та другому пунктам 2* Додатку 3.1 Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**.
 
Встановлено наявність перешкоди у користуванні квартирою 
  АДРЕСА_1  у зв'язку зі зведенням прибудови до квартири АДРЕСА_2 , яка розташовується у цьому ж будинку. Зазначена перешкода полягає у погіршенні нормативного рівня природного освітлення у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_1 , факт якого було встановлено спеціалістами Державної установи «Кіровоградський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (протокол № 54б від 12 червня 2014 року) під час проведення дослідження освітленості приміщення квартири АДРЕСА_1 .
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга 
ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
 
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
 
Статтею 13 Конституції визначено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
 
Аналогічні за змістом положення закріплено у статті 319 ЦК України.
 
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість земл, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. 
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
 
Право на захист порушеного права особа реалізує перш за все шляхом звернення до суду з відповідним позовом, за наслідками розгляду якого суд ухвалює судове рішення. 
 
Звертаючись до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії, позивач посилалася на положення статей 13, 16, 391 ЦК України, статей 100, 152 Житлового кодексу Української РСР, Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 № 76 (далі - Правила). 
 
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
Права власника житлового будинку, квартири визначено у статті 383 ЦК України, відповідно до частини другої якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
 
Задовольняючи вимоги про усунення власнику квартири  АДРЕСА_1 перешкод у користуванні нею, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував та помилково виходив з того до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 376 ЦК України, частиною першої якої визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
 
Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилися обставини того, що відповідачем здійснено перепланування квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на другому поверсі житлового будинку, у той час як за правилами частини першої статті 376 ЦК України спір вирішується лише у випадку, коли квартира у багатоповерховому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової території земельної ділянки.
 
Положення статті 376 ЦК України про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках не застосовуються до цих правовідносин.
 
Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначено пунктом 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 № 76.
 
Відповідно до пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
 
Відповідно до статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.
 
Згідно з частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Установивши невідповідність перепланування квартири  АДРЕСА_2 шляхом будівництва прибудови вимогам нормативно-правових актів з питань-пожежної безпеки, що є підставою для зобов`язання власника такого житлового приміщення привести його до попереднього стану, апеляційний суд не звернув увагу на отримання ОСОБА_3 дозволу від 28 січня 2015 року № 212, виданого Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради на переобладнання і перепланування квартири АДРЕСА_2 з будівництвом добудови розміром 5,6х3,9 м, а також виготовлення ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» технічного паспорта на спірну квартиру, згідно якого за технічними характеристиками прибудова є житловою кімнатою площею 
17,4 кв. м, та не з`ясував чи вважається допущене перепланування самовільним,  та чи є можливим здійснення перебудови спірного об`єкта з метою його приведення відповідно до вимог будівельних норм і правил протипожежної безпеки, та чи призведе перебудова такого приміщення до відновлення порушених прав позивача. 
 
Апеляційний суд також належним чином не перевірив твердження позивача про те, що погіршення нормативного рівня інсоляції та природного освітленні у квартирі АДРЕСА_1  виникло саме внаслідок спірної прибудови, а не інших факторів (затінення від дерев, тощо) оскільки у протоколі № 54б від 12 червня 2014 року проведення досліджень освітленості, складеного ДУ «Кіровоградський обласний лабораторний центр Дерсанепідслужби України» зафіксовано лише те, що виміряний рівень коефіцієнта природної освітленості у житловій кімнаті належної позивачеві квартири, не відповідає вимогам Державних будівельних норм України «Природне і штучне освітлення» ДБН В .2.5-28-2006, за відсутності висновків щодо причин погіршення рівня інсоляції. Таким чином апеляційний суд не дотримався вимог цивільного процесуального законодавства щодо вимог всебічності і повноти з`ясування обставин справи та об`єктивності оцінки доказів.
 
Відповідно до частини першої статті 37 ЦПК України 2004 року у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу .
 
Оскільки у ході розгляду справи на підставі договору дарування відбувся перехід права власності на квартиру АДРЕСА_2 від відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції обгрунтовано залучив до участі у справі процесуального правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 
 
Посилання заявника на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються права та інтереси ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки предметом позову є усунення перешкод позивачу у користуванні житловим приміщенням лише з боку власника квартири АДРЕСА_2 . До того ж, заявник не надала доказів на підтвердження повноважень діяти від імені ОСОБА_5 
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи в суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.
 
Зважаючи на те, що апеляційний суд не усунув неповноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, які зобов`язаний здійснити в силу наданих йому процесуальним законом повноважень, не надав належну оцінку усім наявним у справі доказам, а відтак належно не перевірив наявність чи відсутність порушених прав позивача, оскаржуване рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обгрунтованим, а тому в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                           І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко