ПОСТАНОВА
Іменем України

16 серпня 2019 року 
Київ
справа №820/17831/14
адміністративне провадження №К/9901/1518/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді: Мартинюк Н.М.,
суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015  року (головуючий суддя: Кононенко З.О., судді: Бондар В.О., Калитка О.М.)
у справі № 820/17831/14
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа - начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області
про скасування наказів, поновлення на посаді, визнання дій неправомірними і зобов`язання вчинити дії.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

1) скасувати наказ начальника Головного Управління МВС України в Харківській області від 2 червня 2014 року №  287 "Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України підполковника міліції ОСОБА_1 " як незаконний та виданий всупереч Конституції і законодавству України;

2) скасувати наказ начальника Головного Управління МВС України в Харківській області від 9 вересня 2014 року №  379 о/с "Про звільнення від посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 " як незаконний та виданий всупереч Конституції і законодавству України;

3) скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України №  1739 о/с від 1 вересня 2014  року "Про звільнення з посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" як незаконний та виданий всупереч Конституції і законодавству України;

4) поновити підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області;

5) визнати неправомірною відмову начальника Головного управління МВС України в Харківській області надати ОСОБА_1 додаткову неоплачувану відпустку по догляду за дитиною з 13 червня 2014 року до 12 грудня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за час служби в органах МВС України та на займаній посаді неодноразово заохочувався й нагороджувався. Вважає наказ про накладення дисциплінарного стягнення та накази про звільнення незаконними, оскільки вони не відповідають нормативно-правовим актам і законам України та є такими, що порушують конституційні права позивача. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Харківський окружний адміністративний суд своєю постановою від 20 лютого 2015  року позов задовольнив частково. Визнав неправомірною відмову начальника ГУ МВС України в Харківській області надати позивачу додаткову неоплачувану відпустку по догляду за дитиною з 13 червня 2014 року до 12 грудня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Судове рішення мотивоване правомірністю оспорюваних наказів про звільнення й наказу про накладення дисциплінарного стягнення, з огляду на встановлення факту вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.

Харківський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 квітня 2015  року скасував постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування наказу начальника Головного Управління МВС України в Харківській області від 9 вересня 2014 року № 379 о/с "Про звільнення від посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 "; скасування наказу Міністра внутрішніх справ України № 1739 о/с від 1 вересня 2014 року "Про звільнення з посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ"; поновлення підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, з прийняттям нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишив без змін.

Судове рішення мотивоване тим, що звільнення позивача відбулося всупереч встановленому порядку й процедури звільнення, оскільки перебування на лікарняному позбавило його можливості ознайомитись з висновком службового розслідування, надати письмові зауваження і оскаржити його. 

Короткий зміст вимог касаційних скарг і відзивів (заперечень)

У касаційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. 

Зокрема, скаржник зазначає, що у позивача відсутній допуск до державної таємниці на підставі розпорядження УСБУ в Харківській області №  99д від 8 вересня 2014 року, що унеможливлює перебування його на посаді начальника райвідділу. Вказане питання було предметом судового розгляду у справі №  820/17832/14, де позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Судове рішення набрало законної сили.

Також скаржник зазначив, що підставою для звільнення став наказ Міністерства внутрішніх справи України №  971 від 1 вересня 2014 року, яким ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади. Проте, цей наказ взагалі не був предметом судового розгляду в суді апеляційної інстанції, тому рішення суду щодо скасування наказу про звільнення є безпідставним і необгрунтованим.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначив, що скасування допуску до державної таємниці було прийнято раніше за вирішення питання про надання відпустки по догляду за дитиною, тобто ці два питання ніяк не пов`язані між собою. Крім того, скаржник зауважив, що скасування допуску в минулому не є перешкодою для вирішення питання про надання такого допуску в подальшому при призначенні на посаду. А також і те, що посадові особи ГУ МВС України в Харківській області при проведенні службових розслідувань діяли не об`єктивно, допустили порушення Закону України «Про відпустки», Кодексу Законів про працю України, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України і Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

У своїх запереченнях позивач просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення у справі - без змін.

Інший відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області і третя особа не надали своїх відзивів на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 10 вересня 1998 року прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України. 20 серпня 2010 року наказом Міністерства внутрішніх справ України №  1484 о/с призначений на посаду начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 1 вересня 2014 року №  971 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 " за неналежне виконання функціональних обов`язків, порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, невиконання вимог пунктів 690-700 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №  939, пунктів 3, 5 - 8, 10, 13, 14, 16 Інструкції "Про порядок підготовки і візування матеріалів та проходження інструктажу (службовцями) Головного управління, які мають допуск до державної таємниці і виїжджають за кордон у приватних справах, затвердженого наказом ГУ МВС України в Харківській області від 10 квітня 2014 року №  3 дск, та відсутність на службі без поважних причин з 13 червня 2014 року до 26 червня 2014 року, на підставі статей 2, 5, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України підполковника міліції ОСОБА_1 , звільнено з посади.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 1 вересня 2014 року №  1739 о/с "По особовому складу" відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено за пунктом 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) підполковника міліції ОСОБА_1 (М-083036) з посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області (підстава - наказ МВС України від 1 вересня 2014  року №  971). 

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 9 вересня 2014 року №  379 о/с "По особовому складу" підполковника міліції ОСОБА_1 зараховано у розпорядження Головного управління, увільнивши його від посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, з 1 вересня 2014 року.

ІII. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відмовляючи у задоволенні позову про скасування наказу начальника ГУ МВС України в Харківській області від 2 червня 2014 року №287 "Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України підполковника міліції ОСОБА_1 ", суди дійшли вірного висновку, що оскаржуваний наказ є законним і обгрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом і Конституцією України, з огляду на таке.

13 травня 2014 року на адресу начальника Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області Бойка О.О. заступником начальника Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області Човпаном С.Г. складено доповідну записку про результати перевірки оперативно-службової діяльності Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, де зазначені виявлені недоліки.

Цього ж дня був виданий наказ №  476 про призначення службового розслідування за викладеними у доповідній записці результатами перевірки оперативно-службової діяльності Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області.

В ході службового розслідування встановлено ряд порушень нормативних наказів, які регламентують оперативно-службову діяльність органів внутрішніх справ, як працівниками Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, так і начальником райвідділу.

14 травня 2014 року позивач власноручно написав пояснення щодо цього службового розслідування і подав їх начальникові штабу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області Задорожному М.О.

За результатами вказаного службового розслідування 21 травня 2014 року був складений висновок службового розслідування, затверджений в.о. начальника Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області Бойком О.О.

Харківським міським управлінням ГУ МВС України в Харківській області 27 травня 2014 року виданий наказ № 53 "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області», згідно з яким низку працівників Фрунзенського РВ притягнуто до різних видів дисциплінарної відповідальності, в тому числі і начальника Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 , якому оголошенно догану.

Догану оголошено за порушення службової дисципліни, що виявилось у невиконанні позивачем глави 2 Настанови з організації роботи органу внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 червня 1999 року № 495, щодо організації роботи постійно діючої оперативної наради при начальникові районного відділу, пункту 2.1 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2008 року № 141, пункту 11.6 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації" їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року № 1177, щодо контролю за додержанням працівниками підпорядкованого підрозділу встановленого чинним законодавством України та вказаним Положенням порядку розгляду звернень громадян, пункту 4.2.1 інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 дистопада 2012 року №1050, пункту 4.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2012 року № 940, пункту 4.1 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 серпня 2009 року № 181 та статті 8 Закону України „Про Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460- IV.

11 червня 2014 року безпосередньо в приміщенні Фрунзенського райвідділу начальник сектору кадрового забезпечення райвідділу та інспектор відділу кадрового забезпечення Харківського міського управлінням ознайомили особисто позивача з вказаним наказом, але від підпису про ознайомлення він відмовився, про що був складено відповідний акт.

Отже, суди попередніх інстанцій правомірно й обгрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу начальника Головного Управління МВС України в Харківській області від 2 червня 2014 року № 287 "Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України підполковника міліції ОСОБА_1 ".

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про скасування наказу начальника Головного Управління МВС України в Харківській області від 9 вересня 2014 року № 379 о/с і наказу Міністра внутрішніх справ України від 1 вересня 2014 року № 1739 о/с; поновлення підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, суд апеляційної інстанції зазначив наступне, з чим погоджується Верховний Суд.

Начальникові ГУМВС України в Харківській області Дмітрієву А.В. 17 червня 2014 року надійшов рапорт ОСОБА_1 від 13 червня 2014 року про надання йому додаткової неоплачуваної відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею 4 років 10 місяців з 13 червня 2014 року до 12 грудня 2014 року. До рапорту були додані: медичний висновок ЛКК КЗОЗ Харківська міська дитяча поліклініка № 262 від 12 червня 2014 року, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 , дружини позивача, копія свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 і копія податкової декларації платника єдиного податку  ФОП ОСОБА_2 .

Оскільки вказаний рапорт не був належно оформлений (відсутні погодження безпосереднього начальника - начальника Харківського міського управління та чергової частини про виставлення картки-застереження відносно табельної вогнепальної зброї), за резолюцією начальника ГУ МВС України в Харківській області від 18 червня 2014 року він був спрямований до Харківського міського управління.

23 червня 2014 року на ім`я начальника ГУ МВС України в Харківській області надійшов лист з Управління Служби безпеки України в Харківській області № 70/14-3630, в якому містилося прохання повідомити чи надходили до ГУ МВС України в Харківській області матеріали щодо виїзду за кордон начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України ОСОБА_1 в період з 1 травня 2014 року.

Одночасно, 23 червня 2014 року на ім`я начальника ГУ МВС України в Харківській області надійшов рапорт заступника начальника Головного управління Гладика Ю.Т., в якому повідомлялося, що ОСОБА_1 без дозволу керівництва ГУ МВС України в Харківській області вилетів до Туреччини.

У зв`язку з цим наказом ГУ МВС України в Харківській області від 24 червня 2014 року № 580 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни (залишення території держави і вильоту до Туреччини без дозволу керівництва ГУ МВС України в Харківській області).

В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 без дозволу керівництва 14 червня 2014 року здійснив виліт до Туреччини.

Встановлено, що в період з 1 травня 2014 року згідно журналу обліку виїзду за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці ГУМВС в Харківській області (інв. 874нт), ОСОБА_1 про заплановані виїзди за кордон до Управління режимно-секретного та документального забезпечення ГУ МВС України в Харківській області не повідомляв, інструктажі з питань охорони державної таємниці не проходив.

За висновком службового розслідування від 2 липня 2014 року, позивач допустив порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, Інструкції про порядок підготовки і візування матеріалів та проходження інструктажу працівниками (службовцями) Головного управління, які мають допуск та доступ до державної таємниці, і виїжджають за кордон у приватних справах, затвердженої наказом ГУ МВС України в Харківській області від 10 квітня 2014 року № 3дск, невиконанні вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, розділу 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155.

Наказом начальника МВС України в Харківскій області № 748 від 28 липня 2014 року було призначено службове розслідування за фактом тривалого невиходу на службу начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУМВС в Харківській області ОСОБА_1 .

За висновком службового розслідування від 15 серпня 2014 року, позивач допустив порушення службової дисципліни, що виявилось у неналежному виконанні функціональних обов`язків, порушенні вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, Інструкції про порядок підготовки і візування матеріалів та проходження інструктажу працівниками (службовцями) Головного управління, які мають допуск та доступ до державної таємниці і виїжджають за кордон у приватних справах, затвердженої наказом ГУМВС України в Харківській області від 10 квітня 2014 року № 3дск; невиконанні вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 4.1 розділу 3 та пункту 7 8 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155; і відсутності на службі без поважних причин з 13 червня 2014 року до 26 червня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що з висновком службового розслідування в частині відсутності позивача на службі саме без поважних причин в період з 13 червня 2014 року до 26 червня 2014 року не можна погодитися, виходячи з такого.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками статі. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством, правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки стосовно дитини.

Держава створює умови для материнства і батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Стаття 18 Закону України "Про міліцію" встановлює, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 10 цього Положення, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені  Конституцією України  та іншими законодавчими актами, а їхні права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про відпустки" після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно з частиною третьою зазначеної статті ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, та одним із прийомних батьків.

Нормами Закону України "Про відпустки" працівнику органів внутрішніх справ - батьку дитини (крім військовослужбовців строкової військової служби) не заборонено використовувати відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за умови дотримання вимог частини четвертої статті 20 цього Закону.

Судами встановлено, що заява позивача була подана у відповідності до статей  18,  20 Закону України "Про відпустки", в період з 12 грудня 2014 року до 12 червня 2015 року йому надавалась відпустка з цих же підстав, тому позовні вимоги про визнання протиправною саме бездіяльності відповідача щодо розгляду вказаної заяви та зобов`язання останнього видати наказ про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку були правомірно задоволені.

Отже, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що висновок суду першої інстанції про законність наказу про звільнення позивача з посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління МВС в Харківській області у порядку дисциплінарного стягнення, в тому числі, за  дисциплінарний проступок у вигляді відсутності позивача на службі без поважних в період з 13 червня 2014 року до 26 червня 2014 року, є необгрунтованим.

Згідно з частиню першою статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Закону України «Про Дисциплінарний Статуту органів внутрішніх справ України»).

Відповідно до статті 12 цього Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний Статуту органів внутрішніх справ України» встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Відповідно до пункту 6.3. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

6.3.1. Отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

6.3.2. Брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

6.3.3. Висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять).

6.3.4. Відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

6.3.5. За письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

6.3.6. Оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що позивач наголошував на тому, що про проведення службового розслідування його не інформували, він був позбавлений можливості надавати пояснення, ознайомитися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення та оскаржити цей висновок.

Висновок суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування грунтується на актах відмови від надання пояснень від 27 червня 2014 року та 15 серпня 2014 року, проте суд апеляційної інстанції дійшов іншого висновку та зазначив, що вказані акти мають формальний характер, в них не зазначено в якій спосіб пропонувалося позивачу надати пояснення, з урахування того, що позивач, в період з 27 червня 2014 року до 18 вересня 2014 року був не працездатний та знаходився на лікарняному.

Недотримання порядку проведення службового розслідування при притягненні до дисциплінарної відповідальності не є формальною ознакою, оскільки не повідомлення відповідачем про проведення службового розслідування, не надання права особі, щодо якої проводиться службове розслідування, надати письмові пояснення, позбавило позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Отже, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, звільнення позивача відбулося всупереч встановленому порядку і процедурі звільнення, оскільки з 27 червня 2014 року до 18 вересня 2014 року він знаходився на лікарняному, що в свою чергу позбавило можливості позивача ознайомитись з висновком службового розслідування, надати щодо нього письмові зауваження та оскаржити його.

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ (на час виникнення спірних правовідносин) регламентувалося спеціальним законодавством: Законом України  «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ; Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим  Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня1991 року № 114; Законом України «Про Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV та іншими відомчими нормативно-правовими актами, але норми Кодексу Законів про працю України  застосовувалися в правовідносинах, що виникають під час проходження служби, в частині, що не суперечить або не врегульована спеціальним законодавством.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (на час виникнення спірних правовідносин) не регламентувало питання порядку звільнення працівників органів внутрішніх справ у разі знаходження їх на лікарняному.

Частина друга статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України», з урахуванням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначала, що наказ про притягнення до відповідальності у вигляді звільнення з посади або з органів внутрішніх справ відносно осіб, які тимчасово непрацездатні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Отже, за законодавством, яке діяло на час звільнення позивача, особа, яка підлягає звільненню, не може бути звільнена під час знаходження на лікарняному, а лише після виходу з нього.

Відтак, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 9 вересня 2014 року № 379 о/с "Про звільнення з посади начальника Фрунзенського РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_1 ", який видано під час знаходження позивача на лікарняному, є протиправним.

Верховний Суд відхиляє доводи Міністерства внутрішніх справ України, що у позивача відсутній допуск до державної таємниці на підставі розпорядження УСБУ в Харківській області № 99д від 8 вересня 2014 року, що унеможливлювало його перебування на посаді начальника райвідділу. А також, відхиляє посилання на судове рішення у справі № 820/17832/14, де позов ОСОБА_1 про скасування рішення про скасування допуску позивача до державної таємниці залишено без задоволення, оскільки в силу статті 78 КАС України вказане рішення не є преюдиційним для цієї справи. 

Аргумент відповідача про те, що наказ Міністерства внутрішніх справ України № 971 від 1 вересня 2014 року, яким ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, не був предметом судового розгляду в суді апеляційної інстанції, Верховний Суд також відхиляє, оскільки судом апеляційної інстанції було досліджено всі обставини справи. 

Більшість аргументів касаційної скарги полягають у тому, що на думку скаржника, суд апеляційної інстанції невірно встановив фактичні обставини справи. З цього приводу Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя                                                            Н.М.  Мартинюк

Судді                                                                                А.В.  Жук

                                                                                Ж.М.  Мельник-Томенко