ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року 
м. Київ

Справа №  908/919/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я. 
за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"
представник - адвокат Гіндрюк Т.С. (довіреність №113/18 від 03.04.2018),
відповідач - Публічне акціонерне товариство "Запоріжтрансформатор"
представник - адвокат Дробот Д.М. (довіреність №02/01/19-1/3 від 29.12.2018)

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду
від 04.04.2019 
у складі колегії суддів: Кощеєв І.М. (головуючий), Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.
у справі №908/919/17
за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор"
про стягнення 14 787 870, 69 доларів США 
ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 09.04.2019 Публічне акціонерне товариство "Запоріжтрансформатор" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 у справі №908/919/17 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №908/919/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Вронська Г.О., суддя - Баранець О.М., суддя - Студенець В.І., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2019.
3. Ухвалою Верховного Суду від 19.04.2019 задоволено заяву про самовідвід судді Вронської Г.О. у розгляді справи №908/919/17.
4. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №908/919/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2019.
5. Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2019 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г. Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №908/919/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 та призначено її розгляд в судовому засіданні на 18.06.2019; цією ж ухвалою суду за клопотанням Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" зупинено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 у справі №908/919/17 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
6. 20.05.2019 у зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи для розгляду справи №908/919/17 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.
7. Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2019 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я. справу №908/919/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 передано для розгляду заявленого 15.05.2019 Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" відводу колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. у розгляді справи №908/919/17 іншим суддею Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в порядку частини 3 статті 39 ГПК України.
8. Ухвалою Верховного Суду від 31.05.2019 суддя Зуєв В.А., визначений для розгляду відводу автоматизованою системою згідно з протоколом від 29.05.2019, відмовив у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. у справі №908/919/17.
9. У судовому засіданні Верховного Суду 18.06.2019 оголошено перерву до 25.06.2019.
10. Від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - АТ "Райффайзен Банк Аваль", позивач) надійшов відзив на касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" (далі - ПАТ "Запоріжтрансформатор", відповідач). 
11. ПАТ "Запоріжтрансформатор" подано заперечення на відзив на касаційну скаргу та письмові пояснення і доповнення до касаційної скарги. 
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог 
12. 27.04.2017 поштовим відправленням ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ "Запоріжтрансформатор" про стягнення заборгованості за повідомленнями про вибірку кредитних коштів за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 в рамках Генеральної кредитної угоди №01/02-19/12 від 02.10.2009 станом на 15.02.2017 на суму 14 810 825, 69 доларів США, з яких 12 870 000 доларів США основної заборгованості та 1 940 825, 69 доларів США заборгованості за процентами; як підставу позову позивачем визначено статті 525, 526, 530, 610, 628, 1046, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
12.1. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань за Генеральною кредитною угодою №01/02-19/12 від 02.10.2009 та укладеним в її рамках кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 щодо повернення кредитних коштів у строк до 27.02.2015, у зв`язку з чим з 28.02.2015 по 15.02.2017 прострочення відповідача-позичальника перед банком-кредитором складає 12 870 000 доларів США тіла кредиту та 1 940 825, 69 доларів США заборгованості за процентами; внаслідок порушення відповідачем кредитних зобов`язань позивач 14.03.2017 направив відповідачу претензію (вимогу-повідомлення) за №140/8/654 про повне погашення заборгованості за кредитним договором, яка була залишена позичальником без виконання, що стало підставою для звернення банку до місцевого господарського суду з даним позовом.
13. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.05.2017 порушено провадження у справі №908/919/17 та прийнято позовну заяву до розгляду.
14. 29.05.2017 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до місцевого суду з письмовими поясненнями, в яких зменшило розмір заявлених позовних вимог до суми в розмірі 14 787 870, 69 доларів США, зважаючи на обставини часткового погашення ПАТ "Запоріжтрансформатор" заборгованості за відсотками за кредитом, та просило стягнути з відповідача 12 870 000 доларів США тіла кредиту та 1 917 870, 69 доларів США заборгованості за процентами за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди 02.10.2009 №01/02-19/12.
Короткий зміст рішення першої інстанції
15. 01.06.2017 рішенням Господарського суду Запорізької області позов задоволено, стягнено з ПАТ "Запоріжтрансформатор" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за Генеральною кредитною угодою №01/02-19/12 від 02.10.2009 та кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 до неї в розмірі 14 787 870, 69 доларів США та 240 000 грн. судового збору.
15.1. Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з простроченням відповідача - ПАТ "Запоріжтрансформатор" у виконанні зобов`язань з повернення кредитних коштів позивачу - ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", за кредитним договором, внаслідок чого банком заявлено до стягнення з позичальника заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.
15.2. Місцевий суд встановив, що 02.10.2009 сторони спору уклали Генеральну кредитну угоду №01/02-19/12 зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами №1 від 22.12.2009, №2 від 23.04.2010, №3 від 23.09.2011, №4 від 31.10.2014, №5 від 30.01.2015 (далі - Генеральна кредитна угода, Угода ), відповідно до умов якої Банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в окремих, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди, кредитних договорах, а позичальник зобов`язався використати кредитні кошти на зазначені у Генеральній кредитній угоді та кредитних договорах цілі і забезпечити повернення одержаних кредитних коштів та сплату нарахованих процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів на умовах, передбачених Генеральною кредитною угодою та окремо укладеними договорами в рамках Генеральної кредитної угоди; за умовами Генеральної кредитної угоди із змінами та доповненнями, загальний ліміт заборгованості в межах даної Угоди, не повинен перевищувати еквівалент 10 000 000 євро (додаткова угода №5 від 30.01.2015); строк надання кредитної лінії до 30.04.2015.
15.3. Судом встановлено, що в рамках Генеральної кредитної угоди між сторонами спору 23.09.2011 укладено кредитний договір №010/02-19/12/22 "Відновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів" із змінами та доповненнями, внесеними Додатковими угодами №1 від 31.10.2014, №2 від 30.01.2015 та №3 від 18.09.2015 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом, еквівалентним 10 000 000 євро, а позичальник зобов`язався, отримавши кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені договором; кредитні кошти надаються в доларах США; кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 30.04.2015; кредит надається позичальнику на фінансування витрат, пов`язаних з поточною діяльністю та рефінансування заборгованості в інших банках (пункт 1.3. кредитного договору).
15.4. Місцевим судом встановлено обставини погодження сторонами надання кредитних коштів позичальнику траншами, сума кожного з яких, що надається у рамках кредитної лінії, підлягає поверненню в строк не пізніше 360 календарних днів, починаючи з дня надання такого траншу; плата за користування кредитом розраховується на основі процентної ставки в розмірі, який визначається кредитором станом на дату видачі кредитних коштів в залежності від строку траншу; на момент надання кожного траншу за договором, загальний обсяг заборгованості позичальника за цим договором та всіма договорами, укладеними в рамках Угоди не перевищуватиме еквівалент 10 000 000 євро станом на дату надання кредитних коштів (пункти 1.1., 2.1., 5.1. Кредитного договору).
15.5. Судом встановлено, що за умовами пункту 5.2. Кредитного договору, кредитор зобов`язався надати кредитні кошти шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника на підставі письмового повідомлення про вибірку кредитних коштів позичальника, згідно з додатком №1 до цього договору. 
15.6. Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на підставі повідомлення позичальника про вибірку кредитних коштів №20 від 16.10.2013 банком було надано відповідачу-позичальнику кредитні кошти (транш) на суму 2 100 000 доларів США з терміном надання траншу з 16.10.2013 по 13.01.2014 та встановленням процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 6,15% річних; в подальшому повідомленнями №№20/1-20/10 в період з 13.01.2014 по 23.02.2015 продовжено термін траншу з 13.01.2014 по 27.02.2015 та встановлено кінцеву процентну ставку в розмірі 9,3%.
15.7. Місцевим судом встановлено, що в період з 20.11.2013 по 15.09.2014 на підставі повідомлень №№21-26 про вибірку кредитних коштів банком-позивачем надано відповідачу кредитні кошти траншами 20.11.2013 на суму 350 000 доларів США, 29.01.2014 на суму 1 300 000 доларів США, 30.01.2014 на суму 2 300 000 доларів США, 27.06.2014 на суму 1 015 000 доларів США, 27.06.2014 на суму 3 305 000 доларів США та 15.09.2014 на суму 3 799 980 доларів США, а всього кредитних коштів на суму 12 069 980 доларів США.
В подальшому відповідачем відповідно до повідомлень №№21/1-21/8, №№22/1-22/7, №№23/1-23/7, №№24/1-24/6, №№25/1-25/6 та №№26/1-26/5 в період з 17.02.2014 по 23.02.2015 продовжувався термін траншів, наданих банком на підставі повідомлень відповідача-позичальника №№21-26 про вибірку кредитних коштів, а також змінювався розмір процентної ставки за користування кредитним коштами; так, за змістом зазначених повідомлень вбачається, що кінцевим строком погашення траншів визначено - 27.02.2015, а кінцеву процентну ставку встановлено в розмірі 9,3% річних.
15.8. Місцевий суд встановив, що банком-позивачем повністю виконано зобов`язання за спірним кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі надано відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті (у валюті кредиту) на підставі письмових заяв (повідомлень про вибірку кредитних коштів) позичальника на загальну суму 12 870 000 доларів США, тоді як ПАТ "Запоріжтрансформатор" не виконало зобов`язань за кредитним договором щодо повернення банку кредитних коштів (тіла кредиту) за повідомленнями про вибірку кредитних коштів у строк до 27.02.2015, а також не сплатило нарахованих банком процентів за користування кредитом у встановлений договором строк; станом на 15.02.2017 непогашена заборгованість відповідача за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 становила 14 787 870, 69 доларів США, з яких 12 870 000 доларів США основної заборгованості за кредитом та 1 940 825, 69 доларів США, що стало підставою для звернення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з позовом до ПАТ "Запоріжтрансформатор" про стягнення кредитного боргу.
15.9. Судом першої інстанції встановлено, що після порушення провадження у даній справі ухвалою суду від 04.05.2017 позивач подав до місцевого суду письмові пояснення, в яких зменшив розмір позовних вимог в частині заявленої до стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитними коштами до 1 917 870, 69 доларів США, зважаючи на їх часткове погашення відповідачем.
Отже, спір у справі №908/919/17 розглядався місцевим господарським судом в межах позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ПАТ "Запоріжтрансформатор" про стягнення 12 870 000 доларів США тіла кредиту та 1 917 870, 69 доларів США процентів за користування кредитними коштами, наданими відповідачу на підставі кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011.
16. Розглянувши позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення з огляду на встановлені обставини невиконання відповідачем у строк до 27.02.2015 кредитних зобов`язань за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 з повернення основної заборгованості за кредитом, що надавався траншами в період з 16.10.2013 по 15.09.2014, на загальну суму 12 870 000 доларів США, та процентів за користування кредитом на суму 1 917 870, 69 доларів США, які нараховано позичальнику на підставі статті 1054 ЦК України та відповідно до умов пунктів 6.2., 6.6., 8.2., 8.3. кредитного договору, тоді як доказів сплати кредитної заборгованості на виконання претензії позивача за №140/8/654 від 14.03.2017 про повне погашення кредитної заборгованості та обґрунтованих заперечень проти позову відповідач господарському суду не надав.
Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови 
17. ПАТ "Запоріжтрансформатор" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2017, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в позові, обґрунтовуючи тим, що всупереч приписам цивільного законодавства та умовам кредитного договору заборгованість, яку стягнено з відповідача за рішенням суду від 01.06.2017, нараховано банком-позивачем за процентною ставкою, що визначена з порушенням умов кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011; відповідач доводив порушення місцевим судом його процесуального права на участь в судовому засіданні, так як оскаржуване рішення про задоволення позову прийнято місцевим судом за відсутності в судовому засіданні представника відповідача та без надання ним витребуваних судом документів.
18. 04.04.2019 постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Запоріжтрансформатор" залишено без задоволення; прийнято відмову ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за повідомленнями про вибірку кредитних коштів згідно кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на загальну суму 1 917 870, 69 доларів США; закрито провадження у справі в частині стягнення заборгованості за відсотками за повідомленнями про вибірку кредитних коштів згідно кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на загальну суму 1 917 870, 69 доларів США; рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2017 у справі №908/919/17 в частині стягнення заборгованості за відсотками за повідомленнями про вибірку кредитних коштів згідно кредитного договору №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на загальну суму 1 917 870, 69 доларів США визнано нечинним; в іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 01.06.2017 у справі №908/919/17 змінено шляхом викладення його резолютивної частини в наступній редакції: 
"Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" про стягнення з останнього заборгованості за Генеральною кредитною угодою №01/02-19/12 від 02.10.2009 та Кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 до неї в розмірі 12 870 000, 00 доларів США задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" (69600, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 3, код ЄДР 00213428) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, код ЄДР 14305909) заборгованість за Генеральною кредитною угодою №01/02-19/12 від 02.10.2009 та Кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 до неї в розмірі 12 870 000 (дванадцять мільйонів вісімсот сімдесят тисяч) доларів США та 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. судового збору, про що видати наказ". 
Видачу наказу доручено Господарському суду Запорізької області.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладено на скаржника.
18.1. Переглянувши справу, апеляційний суд погодився з повнотою дослідження доказів у справі місцевим судом та наданою їм оцінкою при розгляді позовних вимог як таким, що доводять порушення відповідачем, як позичальником за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди №01/02-19/12 від 02.10.2009, грошового зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу до 27.02.2015, та є підставою для задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту на загальну суму 12 870 000 доларів США.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано апеляційному суду доказів сплати 12 870 000 доларів США заборгованості перед позивачем за спірним кредитним договором станом на 15.02.2017, що виникла на підставі повідомлень про вибірку кредитних коштів за №№20-26 в період з 16.10.2013 по 15.09.2014, тоді як позивач у своїх запереченнях зауважив, що відповідачем визнано заборгованість перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", зокрема, за тілом кредиту за повідомленнями про вибірку кредитних коштів згідно з кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011, а саме даними кредитного портфелю ПАТ "Запоріжтрансформатор" в банках про підтвердження заборгованості перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за основним боргом на суму 12 870 000 доларів США (том 10, а.с. 95-зворот).
18.2. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд апеляційної інстанції встановив обставини подання позивачем 28.01.2019 до апеляційного суду заяви про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на загальну суму 1 917 870, 69 доларів США в порядку пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України (том 9, а.с. 26-32).
Апеляційний суд, з посиланням на приписи статей 191, 231, 274 ГПК України, дійшов висновку, що подана позивачем заява про відмову від частини позовних вимог відповідає вимогам статті 191 ГПК України, заяву підписано уповноваженою особою, відмова від частини позову не суперечить чинному процесуальному законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача, обставин, які б не допускали прийняття такої відмови, судом не встановлено, з огляду на що суд апеляційної інстанції прийняв відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 917 870, 69 доларів США процентів за користування кредитними коштами згідно з кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011, закрив провадження у справі в цій частині позовних вимог та визнав нечинним рішення суду першої інстанції від 01.06.2017 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 917 870, 69 доларів США процентів за користування кредитом.
19. Суд апеляційної інстанції спростував доводи відповідача за змістом апеляційної скарги про прийняття місцевим судом оскаржуваного рішення за відсутності представника відповідача з посиланням на те, що до початку судового засідання 01.06.2017 представник відповідача нарочно через канцелярію суду першої інстанції подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, однак, у судове засідання 01.06.2017 місцевого суду не з`явився та не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин неможливості його участі в судовому засіданні; апеляційний суд зауважив, що при прийнятті в судовому засіданні 01.06.2017 рішення по суті спору суд першої інстанції виходив з того, що статтею 69 ГПК України (в редакції на момент прийняття рішення 01.06.2017) було встановлено двомісячний строк для розгляду справи з моменту порушення провадження за позовною заявою ухвалою від 04.05.2017, копії якої направлено сторонам 04.05.2017; сторонам для підготовки витребуваних документів та письмових пояснень, необхідних для розгляду справи, було надано строк майже в один місяць, тоді як в матеріалах справи були необхідні документи та докази для розгляду справи в судовому засіданні 01.06.2017.
20. Доводи відповідача про розгляд справи місцевим судом без залучення до участі у справі ТОВ "Проматом" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, як майнового поручителя за зобов`язаннями відповідача-позичальника перед банком, апеляційний суд відхилив з посиланням на те, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" реалізувало своє право, як кредитора у кредитному зобов`язанні, та пред`явило вимогу до суду про стягнення кредитної заборгованості з ПАТ "Запоріжтрансформатор", як основного боржника, за умов одночасного звернення з окремим позовом до ТОВ "Проматом" про звернення стягнення на заставне майно, що свідчить про відсутність в суду обов`язку щодо залучення до участі у справі №908/919/17 ТОВ "Проматом" в якості третьої особи на стороні відповідача. 
21. Апеляційним судом відхилено клопотання відповідача про призначення у справі №908/919/17 додаткових судових економічних експертиз щодо вирішення питань, пов`язаних із визначенням суми кредитної заборгованості по процентах за користування кредитними коштами з огляду на те, що позивач на стадії апеляційного провадження відмовився від позовних вимог в цій частині.
Доводи відповідача про необхідність призначення у даній справі додаткової судово-економічної експертизи основної заборгованості ПАТ "Запоріжтрансформатор" перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 суд апеляційної інстанції спростував, як необґрунтовані, оскільки в силу наданих процесуальним законом апеляційному суду повноважень, суд апеляційної інстанції вправі розглянути спір про стягнення основної суми боргу по суті шляхом надання оцінки правовідносинам, що склалися між сторонами спору, дослідження та аналізу первинних документів, наданих на підтвердження позовних вимог, а саме доказів видачі кредиту та часткового погашення боржником кредитної заборгованості (банківських виписок та меморіальних ордерів), розміру заборгованості за кредитним договором, що визнаний відповідачем, розрахунків заборгованості відповідача перед банком-позивачем за повідомленнями про вибірку кредитних коштів за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 станом на 15.02.2017.
Апеляційним судом встановлено, що банком-позивачем до позовної заяви та письмових пояснень у справі надано докази видачі відповідачу кредитних коштів - меморіальні ордери, витяги з рахунків боржника, докази часткового погашення основної заборгованості за кредитом та відсотками, а також детальні розрахунки заборгованості відповідача перед банком за повідомленнями про вибірку кредитних коштів за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 станом на 15.02.2017, тобто первинні документи, що підтверджують розмір заявлених до відповідача позовних вимог; виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних банківських операції.
Водночас, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин надання відповідачем належних письмових заперечень на позовні вимоги, контр-розрахунку з доказами на спростування розміру позовних вимог та на підтвердження необґрунтованості розрахункових відомостей банку-позивача про розмір заборгованості відповідача за основним (кредитним) зобов`язанням.
22. Зважаючи на предмет позову, яким з урахуванням відмови позивача від позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, є сума основного боргу за кредитним договором, а також доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12 870 000 доларів США основної заборгованості за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 за повідомленнями відповідача-позичальника про вибірку кредитних коштів. 
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника (відповідача у справі)
23. Скаржник доводив прийняття апеляційним судом оскаржуваної постанови від 04.04.2019 про розгляд позовних вимог по суті з порушенням права представника відповідача на участь в судовому засіданні, так як призначене ухвалою апеляційного суду від 19.03.2019 судове засідання у справі №908/919/17 на 04.04.2019 о 14 год. 00 хв. не розпочалося у визначений судом час з технічних причин, оскільки з 12 год. 50 хв. до 15 год. 00 хв. робота Центрального апеляційного господарського суду була тимчасово призупинена у зв`язку з повідомлення про його замінування, про що здійснено офіційну публікацію на веб-сайті судової влади України; в подальшому, після поновлення роботи апеляційного суду з 15 год. 00 хв. цього ж дня, суд апеляційної інстанції розпочав судове засідання у справі 04.04.2019 о 15 год. 51 хв., що вбачається з протоколу судового засідання, та розглянув по суті апеляційну скаргу відповідача на рішення місцевого суду від 01.06.2017 без участі представника відповідача, якого не було повідомлено про новий час початку розгляду справи 04.04.2019 з 15 год. 51 хв.; скаржник зауважив, що з протоколу судового засідання 04.04.2019 вбачається, що апеляційний суд не встановив та не заслуховував причин неявки представника відповідача в судове засідання з розгляду його апеляційної скарги, що є порушенням вимог процесуального закону щодо порядку проведення судового засідання у справі.
24. Скаржник зазначив, що до суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення до апеляційної скарги від 31.01.2019 №31-01/19, згідно з додатком №2 до яких відповідачем долучено клопотання про призначення судової економічної експертизи від 31.01.2019 №31-01/19*1, а в день проведення у справі 12.03.2019 судового засідання відповідачем подано письмові пояснення із залученням до них документів фінансової звітності та бухгалтерського обліку загальною кількістю 90 аркушів; однак, в порушення вимог статей 2, 7, 13, 42, 46, 86 ГПК України апеляційним судом не забезпечено розгляду зазначених документів за участю сторін у справі та обмежено відповідача у наданні заперечень проти доводів та міркувань позивача щодо дійсності основної заборгованості відповідача перед позивачем на суму 12 870 000 доларів США за кредитним договором 23.09.2011 №010/02-19/12/22.
25. Скаржник доводив, що суди першої та апеляційної інстанцій в порушення приписів статей 73, 74, 91 ГПК України вирішили спір про стягнення кредитної заборгованості на підставі неналежно засвідчених копій письмових документів, що стосуються проведення кредитної операції позивачем на користь відповідача, а відтак, прийнято рішення про задоволення позову в частині стягнення основного боргу за спірним кредитним договором на підставі недопустимих доказів у справі, що не відповідає вимогами статей 77, 86, 236 ГПК України.
Доводи інших учасників справи
26. Позивач - АТ "Райффайзен Банк Аваль" у відзиві на касаційну скаргу заперечував доводи відповідача - ПАТ "Запоріжтрансформатор" про непідтвердження належними та допустимими доказами наявності у нього кредитної заборгованості перед банком на суму 12 870 000 доларів США основного боргу за кредитним договором 23.09.2011 №010/02-19/12/22, з посиланням на обставини визнання відповідачем свого боргу перед банком в цій частині, та погодився з висновками суду апеляційної інстанції за змістом оскаржуваної постанови про стягнення основного боргу в повному обсязі.
27. Позивач зауважив на відсутності порушень апеляційним судом вимог процесуального закону щодо порядку повідомлення сторін справи про час, місце та дату проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги відповідача, так як відповідач належно повідомлявся про судові засідання апеляційного суду, однак, тричі не з`являвся до апеляційного суду; водночас, затримка початку судового засідання 04.04.2019, у день прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду, у зв`язку з повідомленням про замінування приміщення суду, не є свідченням того, що засідання апеляційного суду, призначене на 04.04.2019, не відбудеться; позивач з посиланням на правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у Постанові від 26.03.2019 у справі №910/13908/17 зазначив, що неявка учасника справи у судове засідання через його несвоєчасний початок у зв`язку із замінуванням приміщення суду не є перешкодою розгляду справи судом за відсутності такого учасника, який не повідомив суд про причини своєї неявки чи поважні причини неявки.
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
28. Цивільний кодекс України
Частина 2 статті 11 - підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 цієї статті).
Стаття 525 - одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 статті 526 - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 626 - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 628 - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина 1 стаття 1054 - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
29. Господарський процесуальний кодекс України в редакції з 15.12.2017, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду 04.04.2019
Стаття 7 - правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин;… рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. 
Частини 1, 2, 3 статті 13 - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частина 1 статті 14 - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина 1 статті 46 - сторони користуються рівними процесуальними правами.
Частина 2 статті 46 - позивач вправі відмовитися від позову (всіх або чистини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (пункт 1 частини 2 цієї статті).
Частина 1 статті 191 - позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частина 3 статті 191 - у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частина 1 статті 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частина 1 статті 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частина 1 статті 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частини 1, 2 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частина 1 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частина 3 статті 269 - суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частина 11 статті 270 - суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
30. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу відповідача щодо доводів про порушення апеляційним судом положень статей 2, 7, 13, 42, 46, 86, 236, 270 ГПК України.
А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права 
31. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях ГПК України (статті 2, 7, 13). Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою. В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися таким чином, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).
32. З аналізу статей 74, 86 ГПК України вбачається, що вони повинні застосовуватися у системному зв`язку з принципом змагальності судочинства, передбаченим статтею 13 ГПК України, за яким на сторін покладається обов`язок в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Обов`язком суду є створення сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства.
33. За змістом статті 11 ЦК України вбачається, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків законодавцем передбачено укладення договору.
Положеннями статті 1054 ЦК України визначено кредитний договір як правочин, що укладається з метою надання кредитором позичальникові в користування грошових коштів на умовах, встановлених договором, з обов`язком щодо повернення кредиту та сплати процентів в обумовлений сторонами договору строк. 
Отже, кредитний договір як різновид цивільно-правових договорів, що укладаються між сторонами на засадах свободи договору щодо погодження його умов в межах, що не заборонені законом, передбачає строкове платне користування позичальником грошовими коштами кредитора з обов`язком щодо повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом у встановлений в договорі строк та зумовлює виникнення у кредитора права вимоги до позичальника щодо повернення кредитних коштів після закінчення строку дії кредитного договору або дострокового повернення грошових коштів позичальником на вимогу банку-кредитора.
34. Спір у справі №908/919/17 виник між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (позивач) та ПАТ "Запоріжтрансформатор" (відповідач) щодо правомірності стягнення позивачем у квітні 2017 року заборгованості відповідача за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на загальну суму 14 787 870, 69 доларів США (з урахуванням зменшення позовних вимог в частині стягнення процентів за заявою позивача 29.05.2017), що включає тіло кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору 27.02.2015 та невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів у погоджений в договорі строк (до 27.02.2015).
На стадії апеляційного перегляду справи №908/919/17 позивач подав відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом на суму 1 917 870, 69 доларів США в порядку пункту 1 частини 2 статті 46 та частини 1 статті 191 ГПК України, яку було прийнято апеляційним судом та закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі частини 3 статті 191 та пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України.
Зважаючи на те, що за змістом касаційної скарги ПАТ "Запоріжтрансформатор" відповідач не погоджується з висновками апеляційного суду відповідно до постанови від 04.04.2019 у справі №908/919/17 про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на суму 12 870 000 доларів США, Верховний Суд здійснює касаційний перегляд зазначеного судового рішення в межах доводів касаційної скарги відповідно статті 300 ГПК України.
35. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна з 1997 року, за змістом статті 6 захищає право особи на справедливий суд в розумінні прав та обов`язків особи цивільного характеру, отже дія Конвенції поширюється на захист майнових прав фізичних та юридичних осіб, в тому числі юридичних осіб, які здійснюють господарську діяльність у сфері надання банківських послуг. Поняття "власність", яке передбачене частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, воно охоплює певні інші права та інтереси, які не є обмеженими в розумінні Конвенції, а зокрема, майнові інтереси комерційного банку щодо повернення йому кредитних коштів, наданих в користування позичальнику-юридичній особі для використання у цілях ведення господарської діяльності.
Там, де майновий інтерес за своєю природою є вимогою, він може розглядатися як "майно" тільки тоді, коли він має достатню підставу у національному законодавстві або у разі встановлення такого інтересу остаточним судовим рішенням, яке може бути виконано (див. рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopeckу v. Slovakia), [GC], №44912/98, п. 52, ECHR 2004-IX, та рішення "Грецькі нафтопереробні заводи "Стрен" і "Стратіс Андреадіс проти Греції" (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), від 09.12.1994, Серія А, №301-В, ст. 84, п. 59). Отже, майновий інтерес, який виражається у майнових вимогах кредитора до боржника-позичальника за кредитним договором, підлягає захисту із застосуванням правових стандартів, визначених статтею 6 Конвенції та статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про право мирного володіння своїм майном та можливості його обмеження не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами права.
36. Судами встановлено обставини виконання позивачем договірних зобов`язань за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 щодо кредитування відповідача в іноземній валюті (у валюті кредиту), яке було здійснено кількома траншами в період з 16.10.2013 по 15.09.2014 на загальну суму 12 870 000 доларів США на підставі письмових заяв (повідомлень про вибірку кредитних коштів) позичальника; однак, відповідач у строк до 27.02.2015 не виконав зобов`язань за спірним договором щодо повернення кредитних коштів, що стало підставою для звернення позивача за захистом своїх майнових прав до господарського суду шляхом пред`явлення до відповідача позовних вимог про стягнення основної суми боргу.
37. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суди виходили із встановлених обставин надання позивачем спірної суми кредитних коштів відповідачу, що підтверджується первинними документами (банківськими виписками, меморіальними ордерами), детальними розрахунками заборгованості відповідача перед банком за повідомленнями про вибірку коштів за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 станом на 15.02.2017, тоді як відповідачем не надано належних доказів на спростування розміру заявлених банком позовних вимог та контр-розрахунку основної заборгованості за спірним кредитним договором, виходячи з яких суди б могли зробити висновок про повне (часткове) погашення відповідачем тіла кредиту за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011.
38. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із здійсненою місцевим та апеляційним судами оцінкою доказів на предмет обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу за кредитним договором №010/02-19/12/22 від 23.09.2011 на суму 12 870 000 доларів США, оскільки такі висновки ґрунтуються на аналізі первинних банківських документів позивача щодо надання кредитних коштів відповідачу, а також документів фінансової звітності відповідача щодо відображення грошових коштів, наданих йому у вигляді кредиту позивачем, зокрема, виписок з особових рахунків відповідача як клієнта банку-позивача. 
Щодо посилань скаржника на порушення судом апеляційної інстанції процесуального закону в частині неналежного дослідження доказів, що свідчить про часткове погашення заявленої до стягнення заборгованості, в тому числі за тілом кредиту, колегія суддів, з урахуванням частини 2 статті 300 ГПК України, вважає за необхідне зазначити про таке.
Докази, на які посилається відповідач (копії листів, довідок про погашення основної заборгованості, копії виписок) можуть бути предметом окремого судового розгляду, зокрема, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у відповідній частині, визнати відсутнім права тощо, і в цілому не впливають на правильність прийнятого господарським судом апеляційної інстанції рішення.
39. Доводи скаржника про надання позивачем до матеріалів справи неналежно засвідчених копій документів спростовуються додатками до позовної заяви які були прошиті та пронумеровані і скріплені підписом представника позивача з відповідною відміткою "копія вірна" та зазначенням кількості прошитих та пронумерованих аркушів, що є одним із загальноприйнятих способів засвідчення копій документів та відповідає вимогам пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003.
40. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. 
Аналізуючи прийняте апеляційним судом рішення крізь призму застосування пункту 1 статті 6 Конвенції, Суд вважає, що висновки апеляційного суду є достатньо аргументованими, зрозумілими, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, апеляційним судом заслухано справу в шістьох судових засіданнях, що підтверджує надання сторонам рівних шансів у заслуховуванні їх аргументів та доводів. 
А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
41. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 24-25 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку касаційним судом доказів виконання сторонами кредитних зобов`язань за кредитним договором, яким була надана правова оцінка місцевим та апеляційним судами, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції в силу статті 300 ГПК України.
42. Доводи відповідача за змістом пункту 23 описової частини цієї постанови про незабезпечення апеляційним судом під час розгляду справи 04.04.2019 права представника відповідача на участь в судовому засіданні колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи з огляду на таке.
42.1. З матеріалів справи вбачається, що після надходження на адресу Центрального апеляційного господарського суду висновку судово-економічної експертизи 18.12.2018 ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.12.2018 було поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення місцевого суду від 01.06.2017 у справі №908/919/17 та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 29.01.2019, яке неодноразово відкладалося апеляційним судом (том 7, а.с. 76-78, том 9, а.с. 63, 88, 119-121, 227-229); у судовому засіданні апеляційного суду 19.03.2019 розгляд апеляційної скарги відповідача відкладено на 04.04.2019, у зв`язку з надзвичайними обставинами (повідомленням про замінування будівлі суду та тимчасовим призупиненням роботи Центрального апеляційного господарського суду 19.03.2019 з 13 год. 25 хв. до 15 год. 00 хв.); копію зазначеної ухвали суду направлено сторонам у справі у двох примірниках, про що зроблено відмітку на звороті ухвали, та одержано представником відповідача - ПАТ "Запоріжтрансформатор" за довіреністю 25.03.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу Центрального апеляційного господарського суду 29.03.2019 (том 9, а.с. 233-234, 234 - зворот, 239). Отже, в силу частин 3, 4 статті 120 ГПК України відповідач вважається таким, що належно повідомлений про проведення 04.04.2019 судового засідання з розгляду його апеляційної скарги у справі №908/919/17 Центральним апеляційним господарським судом, а відтак, мав достатньо часу для забезпечення його явки в судове засідання апеляційного суду 04.04.2019 у даній справі.
42.2. Апеляційний перегляд справи з проголошенням вступної та резолютивної частин постанови було здійснено апеляційним судом у день призначеного ухвалою суду від 19.03.2019 судового засідання на 04.04.2019 (з 15 год. 51 хв. до 16 год. 35 хв.) (том 10, а.с. 25), тоді як затримка початку судового засідання у зв`язку з повідомленням про замінування приміщення Центрального апеляційного господарського суду 04.04.2019 з 12 год. 50 хв. до 15 год. 00 хв. не є підставою вважати, що судове засідання 04.04.2019 не відбудеться. З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом справа слухалася у шести судових засіданнях, та у трьох із них (29.01.2018, 28.02.2019, 12.02.2019) був присутній представник відповідача Дробот Д.М. (том 9, а.с. 62-64, 119-121, 227-229). Отже, апеляційний суд вжив належних заходів для забезпечення можливості представнику прийняти участь у судовому розгляді справи та надати усі необхідні пояснення.
Неявка представника відповідача в судове засідання 04.04.2019 через його несвоєчасний початок у зв`язку із затримкою з об`єктивних причин (повідомленням про замінування приміщення суду) не перешкоджала відповідачу проявити власну обачність та дочекатися закінчення безпекових заходів, пов`язаних з повідомленням про мінування будівлі суду, яке відбувалося втретє за час розгляду справи апеляційним судом, та прийняти участь у розгляді справи судом, оскільки з матеріалів справи не вбачається оголошення судом перерви чи відкладення розгляду справи. Також, суд не отримував клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, а тому міг розглянути її, оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою. 
Правова позиція щодо порядку розгляду господарським судом справи у разі неявки в судове засідання представників учасників справи, належно повідомлених про час та дату розгляду справи, викладена у Постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №910/13908/17.
Отже, доводи відповідача про те, що справу №908/919/17 розглянуто апеляційним судом за відсутності його представника, не повідомленого належним чином про дату та час судового засідання, як безумовної підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції від 04.04.2019 в порядку пункту 5 частини 1 статті 310 ГПК України, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду даної справи.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
43. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення судом апеляційної інстанції, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та залишення без змін постанови апеляційного суд від 04.04.2019 у справі №908/919/17. 
В. Судові витрати 
44. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 у справі №908/919/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Л.Й. Катеринчук
Судді                                                                                                    В.В. Білоус
                                                                                                    В.Я. Погребняк