ПОСТАНОВА
Іменем України

15 серпня 2019 року 
Київ
справа №2а-6268/12/1370
адміністративне провадження №К/9901/8245/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову  Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року (колегія у складі суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С., Шавеля Р.М.)  у справі № 2а-6268/12/1370 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Львівській області про визнання протиправним рішення та розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Львівській області (надалі відповідач, податковий орган) про (з урахуванням відмови від частини позовних вимог) визнання нечинним рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки у продавця, який здійснював продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів, не було сумніву в тому, що покупець є повнолітньою особою та не було потреби вимагати документи щодо віку покупця. Окрім того, товар, що проданий неповнолітньому позивачу не належав, а був власним товаром продавця.
Постановою  Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2012 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийняте податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій від 14 червня 2012 року №130056.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що продавець реалізував неповнолітній особі свій власний товар та те, що продавця під розписку ознайомлено про заборону продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім особам, отже позивачем не вчинено господарського правопорушення, оскільки останнім вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення даного правопорушення.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанцій виходив з того, що факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, доведено у встановленому законом порядку. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову оскільки спірне рішення прийняте в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України. 
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
          Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що за результатами фактичної перевірки магазин-бару, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , та належить суб`єкту господарювання - фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 . складено акт за №77/210/2559211044 від 30 травня 2012 року та прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 14 червня 2012 року за №130056, яким відповідача зобов`язано сплатити у встановленому законодавством порядку штраф у розмірі 13600 грн.
В акті перевірки зазначено, що на початку проведення перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18-річного віку.
В касаційній скарзі позивач зазначає, що з огляду на те, що продавець реалізував неповнолітній особі свій власний товар та те, що його під розписку ознайомлено про заборону продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім особам, нею не було вчинено господарського правопорушення, оскільки вжито усіх залежних від неї заходів для недопущення даного правопорушення.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.
Факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітній особі в приміщенні магазину, що належить позивачу, підтверджено протоколом засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Любинцівської сільської ради від 21 червня 2012 року, яким продавця магазину ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП (реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років) та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі - 510 грн. 
Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 13 Конституції України, власність зобов`язує. Позивач прийнявши рішення про здійснення торгівлі у магазині, якій їй належить, повинна брати на себе відповідальність за дотримання вимог закону, який стосується такої діяльності. Посилання на те, що власнику не було відомо, що саме коїться в її магазині не є підставою для звільнення від відповідальності.
З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, спірне рішення прийняте в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 2а-6268/12/1370  залишити в силі.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва ,
С.С. Пасічник 
Судді Верховного Суду