ПОСТАНОВА
Іменем України

14 серпня 2019 року 
м. Київ
справа № 816/3975/14
адміністративне провадження № К/9901/5009/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Благодійного фонду «Гелон» на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. (суддя - Ясиновський І.Г.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015р. (судді - Мінаєва О.М., Макаренко Я.М., Шевцова Н.В.) у справі за позовом Благодійного фонду «Гелон» до Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, Управління Державної казначейської служби України у Котелевському районі Полтавської області, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Скіф» про визнання відсутності компетенції та відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2014 року Благодійний фонд «Гелон» звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
визнати відсутність компетенції (повноважень) у голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області на передачу споруд музею просто неба «Скіфленд»;
стягнути з Котелевської РДА кошти в сумі 1255700 грн на відшкодування нематеріальної шкоди та 2450000 грн матеріальної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями відповідача.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що голова Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області не мав повноважень та компетенції приймати оскаржуване розпорядження від 25.12.2007р. №509 про передачу в оренду спірної земельної ділянки СТОВ «Скіф», яка на підставі іншого розпорядження відповідача від 29.06.2006р. №239 передана в оренду Благодійному фонду «Гелон». При цьому посилався на те, що на території спірної земельної ділянки знаходяться споруди музею просто неба «Скіфленд», що призвело до понесення благодійним фондом значної нематеріальної та матеріальної шкоди.
Просив поновити строк звернення до суду.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015р., в задоволенні позову відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в      якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції протиправно позбавили позивача адміністративно процесуальної дієздатності в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача і з цих підстав визнали безпідставними позовні вимоги та відмовили в задоволенні позову, без перевірки законності дій відповідача та дослідження наданих до суду доказів.
У відзиві на касаційну скаргу СТОВ «Скіф» просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що Благодійний фонд «Гелон» створено 01.09.2003р., засновником фонду є ОСОБА_1 , фонд є благодійною неприбутковою організацією, заснованою відповідно до Закону України «Про благодійництво та благодійні організації.
Відповідно до положень Статуту Благодійного фонду «Гелон» головною метою (цілями) діяльності Фонду є сприяння розвитку краєзнавства, археології, музейної справи, історичні наукові дослідження і т.д., а також сприяння створенню музею історії Більського городища.
31.05.2006р. ОСОБА_1 звернувся до Котелевської РДА з вимогою передати йому у безоплатну власність земельну ділянку площею 2 га (пасовища), розташованої за межами села Більськ поблизу Альтанки, для ведення особистого селянського господарства.
Розпорядженням голови Котелевської РДА від 23.06.2006р. №239 «Про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 » надано ОСОБА_1 в оренду вказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства терміном на 10 років.
В свою чергу цим розпорядженням наказано ОСОБА_1 приступати до використання земельної ділянки після встановлення її межі в натурі (на місцевості), одержання документів, що посвідчують право оренди на неї та державної реєстрації у Котелевському районному відділу Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».
Наказом відділу культури і туризму Котелевської РДА Полтавської області від 11.07.2006р. №24 зареєстровано музей просто неба «Скіфленд» згідно поданого рішення Благодійного фонду «Гелон» від 28.01.2005р. №4.
У пояснювальній записці до рішення зазначено про те, що спорудження музею буде проведено на земельній ділянці на в`їзді поблизу Більського городища за межами населеного пункту в районі Альтанки на площі 2 гектари.
Судами встановлено, що 03.12.2007р. на зазначене розпорядження прокурором Котелевського району внесено протест №1520.
За наслідками розгляду протесту прокурора головою Котелевської РДА на підставі статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» прийнято розпорядження від 10.12.2007р. №466 «Про скасування розпорядження голови районної державної адміністрації від 23.06.2006р. №239 «Про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 ».
Розпорядженням голови Котелевської РДА від 25.12.2007р. №509 «Про надання в оренду земельних ділянок СТОВ «Скіф» в адміністративних межах Більської сільської ради та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками» спірну земельну ділянку передано СТОВ «Скіф» на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 11 місяців.
Розпорядженням голови Котелевської РДА від 12.05.2008р. №177 продовжено строк дії договору оренди, укладеного між РДА та СТОВ «Скіф» на 49 років.
Не погоджуючись із прийнятими розпорядженнями відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2014р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014р., позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Котелевської РДА від 10.12.2007р. №466 «Про скасування розпорядження голови районної державної адміністрації від 23.06.2006р. №239 «Про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 », від 25.12.2007р. №509 «Про надання в оренду земельних ділянок СТОВ «Скіф» в адміністративних межах Більської сільської ради та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками» в частині земельних ділянок загальною площею 2 га, які виділялися ОСОБА_1 розпорядженням Котелевської районної державної адміністрації від 23.06.2006р. №239 та від 12.05.2008р. №177 «Про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки СТОВ «Скіф».
Судами встановлено, що підставою для звернення позивача до суду із даним позовом стала необхідність додаткового визнання відсутності у відповідача, як голови державної адміністрації, компетенції та повноважень на передачу споруд музею при передачі земельної ділянки іншому підприємству прийнятим розпорядженням.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в порушення положень Законів України «Про оренду землі» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких право оренди земельної ділянки виникає з моменту її державної реєстрації, позивачем до суду належних доказів виділення спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її державної реєстрації не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підтвердження факту користування останнім спірною земельною ділянкою на підставі та в межах, визначених законом.
Крім того, суди виходили з того, що в силу статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням у справі №1613/2-4/11 (а.с. 38), яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі. Так, у зазначеному судовому рішенні встановлено, що позивач не довів законності використання спірної земельної ділянки, здійснення на ній будівництва, підтвердження права власності на споруди музею та майна Благодійного фонду «Гелон», що спростовує посилання позивача на порушення його прав у даній справі.
Суди дійшли висновку про те, що Благодійний фонд «Гелон» не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача. При цьому суд виходив з того, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 Конституції України, і це право є первинним диспозитивним правом в адміністративному процесі. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, а тому матеріально-правові межі розгляду справи обмежені змістом позовних вимог, заявлених позивачем в позові.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги в частині відшкодування заподіяної позивачу матеріальної та нематеріальної шкоди у грошовому еквіваленті, суди виходили з того, що така вимога є похідною від вимоги про визнання відсутності компетенції на передачу споруд музею просто неба «Скіфленд» при передачі земельної ділянки СТОВ «Скіфленд», щодо якої суди дійшли висновку про відсутність підстав для її задоволення, а тому вимога про відшкодування заявленої шкоди також задоволенню не підлягає.
При цьому суди виходили з того, що позивачем не зазначено обставин, при яких Благодійному фонду «Гелон» заподіяно шкоду та не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння позивачу вказаної матеріальної та нематеріальної шкоди, не надано документального підтвердження здійснення останнім витрат, які мають бути відшкодовані йому відповідачем, а посилання позивача на висновок будівельно-технічної експертизи (а.с. 52) є безпідставними, оскільки у ньому не ставилось питання експерту і відповідно до досліджувався факт понесення Благодійним фондом «Гелон» витрат на спорудження майна.
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів вважає передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 129 Конституції України (в редакції, станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) одними з основних засад судочинства є рівність і змагальність сторін.
Відповідно до статті 7 КАС України (тут і далі по тексту в редакції, чинній станом на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції) принципами адміністративного судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
З матеріалів справи вбачається, що справу було розглянуто в суді першої інстанції за відсутності позивача та його представника. 
При цьому позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак повідомляв про неможливість з?явитись в судове засідання з поважних причин в зв?язку з чим просив розгляд справи відкласти.
За правилами статті 128 КАС України суд відкладає розгляд справи в разі неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Одночасно, за правилами частини 3 статті 128 та пункту 4 частини першої статті 155 КАС України наслідком повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, є залишення позовної заяви без розгляду.
Такі приписи процесуального закону виключають можливість розгляду справи та постановлення судового рішення по суті позовних вимог за відсутності в судовому засіданні позивача чи його представника, за умови, якщо позивач наполягає на розгляді справи за його участі. За наявності наведених вище підстав та умов, в разі повторної неявки позивача позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
В порушення зазначених приписів норм процесуального права судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності позивача, хоча останній наполягав на розгляді справи за його участі.
При цьому, в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв?язку з неналежним способом захисту, який обрав позивач.
Апеляційним судом такі порушення усунуті не були, а справу розглянуто також у відсутності позивача.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу Благодійного фонду «Гелон» задовольнити.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук