Постанова
Іменем  України 
 
25 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 607/10697/16-ц
провадження № 61-22129св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного  суду :  Коротенка  Є.  В.  (судді - доповідача),  Бурлакова  С.  Ю., 
Зайцева А. Ю., 
 
учасники справи:
боржник - Тернопільське державне науково-технічне підприємство «Промінь»,
стягувач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської  області  від   31   січня   2017   року  у  складі  колегії  суддів : 
Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (далі - ТДНТП «Промінь») на її користь 24 110,59 грн заборгованості з заробітної плати, нарахованої за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року.
23 вересня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з ТДНТП «Промінь» на користь ОСОБА_1 24 110,59 грн заборгованості з заробітної плати, нарахованої за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року. 
У жовтні 2016 року ТДНТП «Промінь» подано до суду заяву про скасування судового наказу.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року заяву ТДНТП «Промінь» про скасування судового наказу від 23 вересня 2016 року залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що введення господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів ТДНТП «Промінь», дія якого не поширюється на вимогу про виплату заробітної плати, не може свідчити  про  повну  або  часткову  необґрунтованість  вимог стягувача ОСОБА_1 та не може бути підставою для скасування судового наказу від 23 вересня 2016 року.
Не погодившись з судовим наказом, ТДНТП «Промінь» подало до суду апеляційну скаргу на судовий наказ від 23 вересня 2016 року.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ТДНТП «Промінь» відхилено, судовий наказ, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 23 вересня 2016 року залишено без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що передбачені частиною першою статті 309-1 ЦПК України підстави для скасування в апеляційному порядку судового наказу  відсутні, оскільки у судовому засіданні була встановлена наявність спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 ЦПК України. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У квітні 2017 року ТДНТП «Промінь» подано до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанцій та скасувати судовий наказ Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2016 року. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції ухвалили рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після  набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції                     у цивільних справах є Верховний Суд.
 
12 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що до листопада 2015 року включно  ОСОБА_1 працювала начальником господарського відділу ТДНТП «Промінь».
В період з квітня 2015 року по листопад 2015 року ОСОБА_1 не отримувала заробітну плату.
Згідно довідки про заборгованість із виплати заробітної плати від 30 червня 2016 року № 433 станом на 29 червня 2016 року, заборгованість ТДНТП «Промінь» перед ОСОБА_1  становить 24 110,59 грн.
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (далі - ТДНТП «Промінь») на її користь 24 110,59 грн заборгованості з заробітної плати, нарахованої за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року.
23 вересня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з ТДНТП «Промінь» на користь ОСОБА_1 24 110,59 грн заборгованості з заробітної плати, нарахованої за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року. 
У жовтні 2016 року ТДНТП «Промінь» подано до суду заяву про скасування судового наказу.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року заяву ТДНТП «Промінь» про скасування судового наказу від 23 вересня 2016 року залишено без задоволення.
Не погодившись з судовим наказом, ТДНТП «Промінь» подало до суду апеляційну скаргу на судовий наказ від 23 вересня 2016 року.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої    статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 1 частини 1 статті 96 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій) встановлено,  що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.
23 вересня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з ТДНТП «Промінь» на користь ОСОБА_1 24 110,59 грн заборгованості з заробітної плати, нарахованої за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року. 
Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 подала до суду довідку від 30 червня 2016 року № 433 про заборгованість із виплати заробітної плати працівникам ТДНТП "Промінь" з якої вбачається, що в період з квітня по листопад 2015 року їй нараховано та не виплачено 24 110,59 грн заробітної плати.
Наявність вказаних спірних правовідносин між сторонами підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду і представник ТДНТП "Промінь".
Згідно частини 9 статті 105 -1 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій), змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про скасування без задоволення можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому цим законом.
Цивільним процесуальним кодексом (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій) у статті 309-1 встановлено вичерпний перелік підстав для скасування судового наказу в апеляційному порядку. 
Відповідно до статті 309-1 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 цього Кодексу.
Інших підстав для скасування судового наказу в апеляційному порядку цивільне процесуальне законодавство, чинне на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій, не передбачало.
При цьому Верховний Суд зауважує, що відповідно до пункту першого частини першої статті 293 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу  або скасуванні судового наказу.
ТДНТП «Промінь»правом апеляційного оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року не скористалося.
При таких обставинах суд апеляційної інстанції, встановивши наявність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена частиною першою статті 96 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), приймаючи до уваги положення статті 309-1 цього Кодексу, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 23 вересня 2016 року без змін. 
Касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков 

А. Ю. Зайцев