ПОСТАНОВА
Іменем України
07 серпня 2019 року 
м. Київ
справа №826/8250/17
провадження №К/9901/12749/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів:  Стеценка С.Г., Желєзного І.В.,
розглянув  у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 (головуючий суддя Аблов Є.В., судді Григорович П.О., Смолій І.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 (головуючий суддя Губська Л.В., судді Карпушова О.В., Степанюк А.Г.)
у справі № 826/8250/17 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якій просила суд визнати протиправними дії Державної служби інтелектуальної власності України та зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір Логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970 зі збереженням первісної дати подання.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державна служба інтелектуальної власності України використала повноваження всупереч меті, з якою це повноваження надано та своїми протиправними діями порушила право позивача на реєстрацію авторського права на твір.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 у справі №826/8250/17 позов задоволено частково, зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір Логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 у справі №826/8250/17 залишено без змін.
5. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України з рішеннями судів не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №826/8250/17 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
6. Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2019 колегією суддів у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю. відкрито провадження у справі №826/8250/17.
У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати головуючого судді Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Єзерова   А.А., суддів Желєзного І.В., Стеценка С.Г.
7. 21.06.2019 до Верховного Суду від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, який долучено до матеріалів справи.
8. 08.07.2019 до Верховного Суду від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому відповідач-2 посилається на те, що спір, що виник між сторонами є спором про приватне цивільне право, а відтак не є публічно-правовим і не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.
05.08.2019 від позивача надійшло заперечення проти клопотання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про закриття провадження у справі.
9. Верховний Суд не розглядає клопотання скаржника про закриття провадження у справі, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КАС України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити або змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.
Касаційна скарга Міністерства економічного розвитку і торгівлі України була подана безпосередньо до Верховного Суду 06.05.2019. У касаційній скарзі не порушувалось питання про закриття провадження у справі та непідсудність спору адміністративному суду.
Клопотання про закриття провадження було подано безпосередньо до суду 08.07.2019, тобто Міністерство економічного розвитку і торгівлі України змінило свої касаційні вимоги поза строком на касаційне оскарження, що не узгоджується з приписами ст. 337 КАС України. З огляду на недотримання скаржником порядку зміни вимог касаційної скарги, такі зміни не розглядаються. 
10. 05.08.2019 до Верховного Суду від позивача надійшло клопотання про застосування до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заходів процесуального примусу, у зв`язку з процесуальним зловживанням.
Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання позивача та відхиляє його як необґрунтоване.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.10.2016 ОСОБА_1 через представника подала заяву №69970 про реєстрацію авторського права на твір, а саме логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», який віднесено позивачем до творів образотворчого мистецтва.
12. Згідно із заявою логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» складається зі стилізованої абревіатури ІНФОРМАЦІЯ_1, назви ІНФОРМАЦІЯ_2 та слогану ІНФОРМАЦІЯ_3; суть авторства, авторський вклад у створення твору: 100% авторство - створення абревіатури, назви, слогану, стилістики логотипу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
13. Листом від 03.11.2016 №1-15/8685 Державна служба інтелектуальної власності України повідомила позивача про невірне визначення виду твору у поданій заяві про реєстрацію авторського права на твір, а також незаповнення пунктів 7.1, 7.2 заяви. Крім того, у зв`язку з виникненням сумніву, що на реєстрацію авторського права подано твір образотворчого мистецтва, відповідно до абз. 4 п. 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756 (надалі - Порядок), запитано додаткові документи на підтвердження вірогідності поданої інформації, а саме, висновок спеціаліста (експерта) з питань, які стосуються творів образотворчого мистецтва.
14. Позивачем було надано відповідь про те, що заявник відповідно до положень п. 17 Порядку не зобов`язаний проводити експертизу свого твору, а Держслужба інтелектуальної власності не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства. Щодо вимоги про надання додаткових документів, то перелік документів, потрібних для реєстрації авторського права, вичерпний і до нього не відноситься висновок спеціаліста (експерта). При цьому під сумнів може бути поставлена вірогідність інформації, яка може бути підтверджена або спростована таким же документом (оригіналом або засвідченою копією). Вичерпного переліку творів образотворчого мистецтва законодавством не визначено, навіть розфарбування тексту є достатнім для його охороноздатності у вигляді твору образотворчого мистецтва. В якості додатку надано виправлену заяву про реєстрацію авторського права на твір.
15. Листом від 26.01.2017 №1-15/719 Держслужба інтелектуальної власності повернула позивачу заявку від 25.10.2016 №69970 у зв`язку з ненадходженням у встановлений строк змін до заявки, вимога про які була повідомлена листом від 03.11.2016 № №1-15/8685, на підставі абз. 3 п. 16 Порядку.
16. Позивач, вважаючи протиправним вищевказані дії відповідач, звернувся з відповідним позовом до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
17. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що ненадання позивачем висновку спеціаліста (експерта) не може бути підставою для повернення заявки відповідно до абз. 3 п. 16 вказаного Порядку, тому суди дійшли висновку про відсутність підстав у відповідача для повернення заявки позивача про реєстрацію авторського права на твір від 25.10.2016 №69970. 
18. При цьому, задовольняючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заявку позивача, суди зазначили, що повторний розгляд заявки відповідачем 2 може бути здійснений на підставі повторного подання позивачем повернутих відповідачем   1 документів, що унеможливлює збереження первісної дати подання при повторному розгляді зазначеної заявки.
19. Місцевий адміністративний суд в оскарженому рішенні вказав на те, що позивач не конкретизував позовні вимоги до відповідача 1, а саме не визначив, які дії відповідача 1 підлягають визнанню протиправними, а адміністративний суд не може самостійно визначати позовні вимоги при здійсненні судового розгляду. У зв`язку з цим Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовні вимоги до відповідача   1 задоволенню не підлягають.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
20. Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли хибних висновків щодо відсутності підстав для повернення заявки Позивачеві про реєстрацію авторського права на твір - Логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки Державна служба інтелектуальної власності мала право у разі виникнення сумнівів на запит додаткових документів від позивача.
21. Також скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій не дотримались принципу справедливості при розгляді справи.
22. У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечував проти повноважень Державної служби інтелектуальної власності не прийняти рішення та повернути подані на реєстрацію документи; повноважень Державної служби інтелектуальної власності провести та доручити проведення експертизи твору іншим особам; введення суду в оману щодо обставин справи (поданого на реєстрацію твору); вимог скаржника по суті справи.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
24. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
25. У даному випадку оскаржуються дії відповідачів щодо повернення заявки позивача про реєстрацію авторського права на твір, а саме логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1», який віднесено позивачем до творів образотворчого мистецтва.
Судова колегія зазначає, що майнові права автора на твір не зумовлюються рішенням про реєстрацію авторського права (відмову у реєстрації, повернення заявки з поданими документами), оскільки майнові права виникають у момент створення твору.
Спір у цій справі виник стосовно того, що Державна служба інтелектуальної власності зобов`язала позивача надати додаткові документи для здійснення державної реєстрації авторського права на логотип, тобто спір виник саме з владно-управлінських функцій, а не стосовно захисту прав інтелектуальної власності.
З огляду на викладене, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
26. За приписами ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 4 закону України «Про авторське право і суміжні права» установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони авторського права і суміжних прав, здійснює свої повноваження у межах, що передбачені законом, і виконує такі функції: організує приймання і розгляд заявок на державну реєстрацію прав автора на твори науки, літератури і мистецтва, а також на реєстрацію договорів, які стосуються прав авторів на твори, і здійснення їх реєстрації.
27. Суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч. 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. (ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).
28. Об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) комп`ютерні програми; 4) бази даних; 5) музичні твори з текстом і без тексту; 6)драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 7) аудіовізуальні твори; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; 10)   фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; 11)   твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; 12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; 13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; 14) похідні твори; 15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; 16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; 17) інші твори. (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).
29. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку.
Процедуру подання заявок на реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, їх розгляду, державної реєстрації, публікації відомостей про цю реєстрацію, видачі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, а також ведення Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір і Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, яка здійснюється Мінекономрозвитку визначає Порядок державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1756 (Порядок).
30. Відповідно до п. 4 Порядку заявку на реєстрацію до Мінекономрозвитку подає заявник. Мінекономрозвитку: а) приймає заявки, подані на реєстрацію, і розглядає їх з метою визначення відповідності вимогам розділів II і III цього Порядку; б) приймає рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обґрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір. (п. 5 Порядку)
Пунктом 6 Порядку встановлено, що заявка на реєстрацію авторського права на твір обов`язково повинна містити: а) заяву, викладену українською мовою, що складається за формою, затвердженою Мінекономрозвитку; б) примірник твору (оприлюднений чи неоприлюднений) у матеріальній формі, визначеній п. 15 цього Порядку; в) документ, що свідчить про факт і дату оприлюднення твору; г) документ про сплату збору за підготовку до реєстрації авторського права на твір або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати збору; ґ) документ про сплату державного мита за видачу свідоцтва або копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати мита за видачу свідоцтва. Зазначений документ подається до Мінекономрозвитку після одержання заявником рішення про реєстрацію авторського права на твір; д) довіреність, оформлену в установленому порядку, якщо заявка від імені автора або його спадкоємця подається довіреною особою, або копію довіреності, засвідченої відповідно до законодавства; е)документ, що засвідчує перехід у спадщину майнового права автора (якщо заявка подається спадкоємцем автора); є) інші документи згідно з переліком, наведеним у пунктах 8, 9 і 10 цього Порядку.
31. За приписами п. 17 Порядку заявка про реєстрацію авторського права або договору, який стосується права автора на твір, приймається до розгляду після одержання Мінекономрозвитку усіх документів, визначених п. 6 і 7 цього Порядку.
Розгляд заявки і прийняття рішення про реєстрацію авторського права на твір та реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, здійснюється протягом місяця від дати надходження до Мінекономрозвитку правильно оформлених документів заявки.
Під час розгляду заявки Мінекономрозвитку не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства.
Мінекономрозвитку може надсилати заявнику запити про надання додаткових документів, потрібних для прийняття відповідного рішення у разі виникнення сумніву щодо вірогідності інформації, що містять подані документи. У цьому разі відповідне рішення приймається в двотижневий термін від дати надходження додаткових документів, але не пізніше двох місяців від дати одержання заявником запиту.
Згідно з п. 18 Порядку якщо заявка відповідає вимогам розділів II і III цього Порядку, заявнику надсилається відповідне рішення про реєстрацію. В іншому випадку заявнику надсилається обґрунтоване рішення про відмову в реєстрації. При цьому документи, подані заявником на реєстрацію, йому не повертаються.
У разі відсутності одного із зазначених у розділі II цього Порядку документів або неправильного оформлення документів заявки Мінекономрозвитку повідомляє про це заявника. Заявник протягом двох місяців від дати одержання повідомлення повинен надіслати відсутні і/або правильно оформлені документи заявки. Якщо у встановлений строк документи до Мінекономрозвитку не надійшли, заявка повертається заявнику із зазначенням мотивованих підстав її повернення.
32. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем для реєстрації авторського права були надані відповідачу 1 документи, передбачені у п. 6 Порядку, які стосуються права автора на твір. Також позивач посилається на надання відповідачу 1 виправленої заяви про реєстрацію авторського права на твір, що не заперечується відповідачем 2.
Відповідач 1 при обґрунтуванні необхідності надання позивачем при реєстрації авторського права висновку спеціаліста (експерта) послався на наявність у нього сумнівів, що на реєстрацію авторського права подано твір образотворчого мистецтва. 
33. При цьому, відповідно до абз. 3 п. 17 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, під час розгляду заявки Державна служба не проводить експертизу твору і не встановлює факт виникнення авторства. 
З урахуванням викладеного, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ненадання позивачем висновку спеціаліста (експерта) не може бути підставою для повернення заявки відповідно до абз. 3 п. 16 вказаного Порядку і тому відповідач 2 як правонаступник відповідача 1 повинен повторно розглянути заявку позивача. 
34. Отже, судами попередніх інстанцій було вірно задоволено позовні вимоги про зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, який є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 585, розглянути повторно заявку про реєстрацію авторського права на твір логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.10.2016 №69970.
35. Судом розглянуто і відхилено доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій принципу справедливості з огляду на таке.
Зміст категорії «справедливість» не є нормативно визначеним, тому дотримання судами принципу справедливості має вирішуватись в контексті обставин конкретної справи. 
При розгляді справи Верховним Судом в межах доводів касаційної скарги не було встановлено порушення норм матеріального і процесуального права, що є нормативним виміром принципу справедливості в адміністративному судочинстві.
Інші доводи касаційної скарги були перевірені судами попередніх інстанцій та не спростовують вірних висновків судів.
36. За приписами ст. 242 КАС України    рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1    ст. 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки судів є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують, тому Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
37. Оскільки Верховний Суд залишає без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №826/8250/17, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №826/8250/17 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    С.Г. Стеценко

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний