Постанова
Іменем України
 
03 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 266/3706/15-ц
провадження № 61-34827св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),  Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Маріупольський морський торгівельний порт»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» на рішення Приморського районного суду    Маріуполя Донецької області у складі судді Пантелєєва Д. Г. від 12 липня          2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів:            Ткаченко Т. Б., Зайцевої С. А., Кочегарової Л. М. від 30 серпня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» (далі - ДП «ММТП») про визнання незаконним і скасування наказу від 10 жовтня 2015 року № 521 та стягнення премії за жовтень 2015 року з відповідача.
Позовна заява мотивована тим, що він з 1986 року перебуває з відповідачем у трудових відносинах, з 30 грудня 2012 року працює докером-механізатором першого вантажного району ДП «ММТП». 03 жовтня 2015 року він знаходився на території ДП «ММТП» у неробочій час до початку робочої зміни. 16 жовтня      2015 року йому було вручено копію наказу ДП «ММТП» від 15 жовтня 2015 року №521, згідно з яким за порушення пункту 3.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку позивачу оголошено догану та позбавлено 100 % премії за жовтень 2015 року. Вважав вказаний наказ незаконним, оскільки він знаходився на території ДП «ММТП» з поважних причин, а саме з метою спілкування з колективом для утворення первинної профспілкової організації ДП «ММТП» для захисту прав робітників. Зазначив, що Правила внутрішнього трудового розпорядку, які передбачили заборону перебувати на території підприємства         у неробочий час, прийняті у новій редакції, не були доведені до нього.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області            від 12 липня 2017 рокупозов ОСОБА_1  задоволено частково, визнано незаконним та скасовано пункт 1 наказу директора ДП «ММТП» від 15 жовтня 2015 року № 521 у частині оголошення догани ОСОБА_1 . У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дії позивача не відповідали вимогам пунктів 3.1.2, 3.1.17, 3.1.13, 3.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку та посадовій інструкції, тому ОСОБА_1 допустив порушення трудової дисципліни. На час застосування дисциплінарного стягнення на підприємстві вже діяла Первинна профспілкова організація ДП «ММТП» профспілки працівників вугільної промисловості України, членом виборного органу якої був ОСОБА_1 . Відповідач застосував догану без попередньої згоди профспілкового органу, що є незаконним. Законодавством імперативно визначено наявність згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності, не зважаючи на те, знає роботодавець про початок діяльності профспілки чи ні. Позбавлення працівника премії за вчинення дисциплінарного проступку передбачено     пунктом 7.10 Правил внутрішнього трудового розпорядку незалежно від вжиття заходів дисциплінарного стягнення. Позбавлення премії не є заходом дисциплінарного стягнення і може застосовувати без згоди виборного профспілкового органу, тому дії директора порту у цьому випадку були законними.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ДП «ММТП» відхилено, рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 липня 2017 залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності допускається за наявності попередньої згоди виборного органу профспілки, членом якої є позивач, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. Закон пов`язує початок діяльності профспілки не з моментом повідомлення підприємства про її створення, а з моментом прийняття статуту, тобто з 10 жовтня 2015 року, а наказ ДП «ММТП» датується 15 жовтня 2015 року, тобто коли вже діяла профспілка, головою якої вже було обрано позивача, та яка вже входила до структури Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України.
Аргументи учасників справи
У вересні 2017 року ДП «ММТП»,не погодившись з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 липня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року, подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних    і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення у частині задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 і стягнення з ДП «ММТП» судових витрат та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 .
Касаційна скарга мотивована тим, що ДП «ММТП» дотримався порядку притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Станом на дату видання наказу ОСОБА_1 був членом профспілкової організації ДП «ММТП» та не був членом виборного органу останньої. ОСОБА_1 повідомив ДП «ММТП» про вступ до іншої профспілкової організації лише у грудні 2015 року. Вказує на неправильне визначення судами моменту створення Первинної профспілкової організації ДП «ММТП». Вважає, що Первинна профспілкова організація             ДП «ММТП» мала повідомити про створення і ДП «ММТП». Також посилається на те, що судами не встановлювалось чи був ОСОБА_1 членом виборчого органу Первинної профспілкової організації ДП «ММТП». За аналогією з нормою частини дев`ятої статті 43 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) вважає, що суд під час розгляду справи мав зробити запит до профспілкової організації для отримання згоди на притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. 
У червні 2019 року ДП «ММТП» подало клопотання, в якому просило врахувати під час розгляду його касаційної скарги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі 537/2849/16-ц, відповідно до якої позивач не довів належне повідомлення адміністрації відповідача про вступ до членів Вільної профспілки, тому відповідач дотримався вимоги статті 252 КЗпП України, отримавши згоду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у первинної профспілкової організації працівників залізничного транспорту, членом профспілкового комітету якої був позивач. 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції
Ухвалою ВССУ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження. 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
05 червня 2018 року справу № 266/3706/15-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК Українивизначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Колегія суддів не приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Фактичні обставини справи встановлені судами 
ОСОБА_1 з 21 липня 2009 року працює докером-механізатором 1-го вантажного району ДП «ММТП».
Згідно з посадовою інструкцією № 2-11-17, затвердженою начальником               ДП «ММТП» 25 серпня 2011 року, докер-механізатор 4 класу комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у свої діяльності керується правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідає за їх недотримання та повинен їх знати.
31 жовтня 2012 р. ОСОБА_1 ознайомлений з зазначеною вище посадовою інструкцією.
21 травня 2015 року ДП «ММТП» затверджені нові Правила внутрішнього трудового розпорядку.
Пунктами 3.1.2, 3.1.13, 3.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку              ДП «ММТП» передбачено, що працівник зобов`язаний починати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня. Бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком встановлених перерв на відпочинок і харчування. Дотримуватись існуючих (діючих) у порту (ДП «ММТП») нормативних документів (положень, інструкцій, процедур, методик та ін.), іншого чинного законодавства. Працівнику забороняється знаходитись на території ДП «ММТП» у неробочій час.
03 жовтня 2015 року ОСОБА_1 у свій вихідний день увійшов на територію підприємства в 07 годин 21 хвилину, вийшов у 08 годин 20 хвилин. 
Від надання письмових пояснень з приводу входження на територію у свій вихідний день ОСОБА_1 відмовився, про що був складений відповідний акт.
10 жовтня 2015 року відбулися установчі збори трудового колективу ДП «ММТП» №№ 1, 1/1, на яких вирішено створити Первинну профспілкову організацію          ДП «ММТП» профспілки працівників вугільної промисловості України, затверджено Статут профспілки та обрано ОСОБА_1 головою зазначеної профспілки.  ОСОБА_1 делеговано до складу Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості на наступний виборний період (протокол № 1 ППО від 10 жовтня 2015 року). 
14 жовтня 2015 року відповідно до постанови президії Красноармійської територіальної організації профспілки № 4 Первинна профспілкова організація ДП «ММТП» профспілки працівників вугільної промисловості України увійшла до складу Красноармійської територіальної профспілкової організації, а ОСОБА_1 введено до складу теркому Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України. 
15 березня 2015 р. наказом директора ДП «ММТП» № 521 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за невиконання підпункту 3.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку та позбавлено 100 % премії за жовтень 2015 року.
Із зазначеним наказом № 521 позивач ознайомлений 16 жовтня 2015 року.
Позбавлення працівника премії за вчинення дисциплінарного проступку передбачено у пункті 7.10 Правил внутрішнього трудового розпорядку незалежно від вжиття заходів дисциплінарного стягнення.
Відповідно до листа голови профспілки ДП «ММТП» Анашкіна І. І. станом на        15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 членом виборчого органу профспілки                  ДП «ММТП». Заяву про вихід зі складу членів профспілки ДП «ММТП» ОСОБА_1 подав голові профспілки ДП «ММТП» Анашкіну І. І. 23 листопада     2015 року.
Красноармійська територіальна організація профспілки працівників вугільної промисловості України листом від 21 жовтня 2015 року № 62 повідомила Начальнику Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про те, що Первинна профспілкова організація профспілки працівників вугільної промисловості України ДП «ММТП» є складовою частиною в організаційному ланцюгу Всеукраїнської профспілки працівників вугільної промисловості України та входить до складу Красноармійської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України.
11 листопада 2015 року листом за № 522/4.7-56 Маріупольське міське управління юстиції Донецької області повідомило Голову Первинної профспілкової організації ДП Маріупольський морський торгівельний порт Профспілки працівників вугільної промисловості України Гусака О.В. про те, що повідомлення щодо належності до Всеукраїнської профспілки працівників вугільної промисловості України, легалізованої Міністерством юстиції України 13 березня 2000 року (свідоцтво №1355), прийнято до уваги. 
12 листопада 2015 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 1 274 102 0000 012015 про державну реєстрацію юридичної особи - Первинної профспілкової організації                      ДП Маріупольський морський торгівельний порт Профспілки працівників вугільної промисловості України.
Гусак О. В. листом від 11 грудня 2015 року № 1/12/2015 повідомив ДП «ММПП» про створення та склад виборного органу Первинної профспілкової організації ДП Маріупольський морський торгівельний порт Профспілки працівників вугільної промисловості України.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 рокуу редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень    (далі - ЦПК України 2004 року), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України 2004 року).
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації на основі типових правил.
Відповідно до статті 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку                   і графіками змінності відповідно до законодавства.
Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку у діях або бездіяльності працівника.
На роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Згідно з частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.
Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»                      є спеціальним законом, що визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок. 
Системний аналіз указаних норм закону дозволяє зробити висновок про те, що попередня згода на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом виборних профспілкових органів, з боку виборчого профспілкового органу є засобом захисту прав працівника. Зазначена норма не містить винятків щодо застосування цієї гарантії.
Довід ДП «ММТП» про неправомірне незастосування судами за аналогією норми частини дев`ятої статті 43 КЗпП України щодо необхідності запиту під час розгляду справи у профспілкової організації згоди на притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, оскільки до працівників, які      є членами виборних профспілкових органів, застосовуються додаткові гарантії, передбачені частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою    статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що пов`язують можливість притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, лише з наявністю попередньої згоди виборного профспілкового органу.
Відповідно до статті 2 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною восьмою статті 8 ЦПК України 2004 року аналогія закону, тобто закон, що регулює подібні за змістом відносини, застосовується лише за умови, що спірні відносини не врегульовані законом.
Оскільки спірні правовідносини врегульовані частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», то норма частини дев`ятої статті 43 КЗпП України не може бути застосована за аналогією. 
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України2004 року, стаття 5 ЦПК України).
Стаття 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачає, що профспілки, їх об`єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. На підставі поданих профспілкою, об`єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11цього Закону, включає профспілку, об`єднання профспілок до реєстру об`єднань громадян і видає профспілці, об`єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу. Легалізуючий орган не може відмовити в легалізації профспілки, об`єднання профспілок. Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею. Профспілка, об`єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статус юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 жовтня 2000 року у справі              № 11-рп/2000 визнано неконституційними положення статті 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов`язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки. 
Конституційний Суд України у пункті 3.2 мотивувальної частини зазначеного рішення зауважив на тому, що реєстрація за встановленим статтею 16 Закону порядком, якщо формально і не є стадією утворення профспілки, то фактично зводиться до попереднього дозволу на її діяльність, адже дозвіл на діяльність як профспілки така організація отримує лише після реєстрації, що рівнозначне вимозі про попередній дозвіл. Це є обмеженням передбаченого частиною третьою статті 36 Конституції України права громадян на утворення профспілок без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів.
Згідно з частиною першою статті 92 Закону України «Про Конституційний Суд України» юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та (або) резолютивній частині рішення, висновку. 
Таким чином, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 жовтня 2000 року у справі № 11-рп/2000 отримання попереднього дозволу на діяльність профспілки є таким, що суперечить частині третій статті 36 Конституції України.
Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що початок діяльності профспілки пов`язується моментом її утворення, а не моментом її легалізації відповідно до вимог закону.
Щодо посилання відповідача на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 537/2849/16-ц, колегія суддів зазначає, що обставини цієї справи відрізняються від обставин справи                 № 537/2849/16-ц. 
Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 537/2849/16-ц зробив висновок про те, що позивач не довів належне повідомлення адміністрації відповідача про вступ до членів Вільної профспілки, тому відповідач дотримався вимоги статті 252 КЗпП України, отримавши згоду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у первинної профспілкової організації працівників залізничного транспорту, членом профспілкового комітету якої був позивач.
Проте у цій справі ОСОБА_1 на час оголошення догани 15 жовтня 2015 року був членом профспілки ДП «ММТП», однак членом виборчого органу цієї профспілки він не був. У справі ж, на постанову у якій посилається ДП «ММТП», відповідач отримав згоду на застосування дисциплінарного стягнення від тієї профспілки, членом профспілкового комітету якої був позивач, що у цій справі відсутнє.
Інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не містять підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з доведеності позовних вимог у частині незаконності накладення на позивача дисциплінарного стягнення. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права. 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області                від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області                  від 30 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | В. О. Кузнєцов
Судді: | В. С. Жданова     В. М. Ігнатенко     С. О. Карпенко                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                          В. А. Стрільчук