ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 травня 2019 року
 
м. Київ
справа № 755/17933/16-ц
 
провадження № 61-29726св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року, постановлену у складі судді Виниченко Л. М., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом, в подальшому уточненим, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про вселення до квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є власником цієї квартири, а відповідачі продовжують в ній проживати, не маючи на це законних прав. 
Його право власності на квартиру зареєстроване 13 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. на підставі нотаріально посвідченого договору від 23 травня 2016 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 29 вересня 2012 року, який був укладений для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 29 вересня 2012 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та  мотиви їх прийняття 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/8862/17 за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
У вказаній справі позивач оспорює правомірність реєстрації за  ОСОБА_1 права власності на передану в іпотеку квартиру, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін з посиланням на її законність та обґрунтованість. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Заявник посилається на відсутність визначених законом підстав для зупинення провадження у справі та порушення розумних строків розгляду справи за його позовом.
Позиція інших учасників справи
У січні 2018 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить її залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість постановлених ухвал.
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. 
Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвал суду першої та апеляційної інстанцій, оскільки суди постановили ухвали з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвал без змін.
Зокрема, суди дійшли обґрунтованого висновку про неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 826/8862/17, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, оскільки у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених ОСОБА_1 вимог.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, судом не встановлено. 
Щодо судових витрат 
Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов