Постанова
Іменем України
17 липня 2019 року
м. Київ
справа № 212/6987/16-ц
провадження № 61-17314св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року у складі судді Борис О. Н. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Митрофанової Л. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю чоловіка від професійного захворювання.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 Довідкою Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи від 16 вересня 2016 року встановлено причинний зв`язок смерті чоловіка із професійним захворюванням, яке останній отримав під час роботи на підприємстві відповідача.
Внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, пов`язану з втратою близької людини, з моменту смерті чоловіка вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, оскільки є інвалідом третьої групи та має складнощі зі здоров`ям, їй важко працювати та доглядати себе, виконувати роботи по дому, які раніше допомагав виконувати чоловік.
Враховуючи наведене ОСОБА_1 просила в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на свою користь 300 000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та обов`язкових платежів.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 85 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб та обов`язкових платежів.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачеві у зв`язку зі смертю її чоловіка, яка перебуває у причинному зв`язку з професійним захворюванням, яке отримано у результаті шкідливих умов праці, було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг душевних страждань позивача, а також те, що професійне захворювання чоловік позивача отримав з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не забезпечив належних умов праці на виробництві.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської  області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» відхилено. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У квітні 2017 року ПАТ «Кривбасзалізрудком» засобом поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у позові відмовити.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не є особою, яка має відшкодовувати, завдану дружині померлого ОСОБА_2 моральну шкоду, оскільки ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником майнових прав та обов`язків шахти «Орджонікідзе» Рудоуправління ім. Леніна Виробничого об`єднання (далі - ВО) «Кривбасруда», а отже є неналежним відповідачем. Крім того, на час настання нещасного випадку обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди було покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування». Також позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності факту заподіяння їй моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та її розміру.
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
У травні 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подала засобом поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких позивач,  посилаючись на правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. 
13 квітня 2018 року справу № 212/6987/16-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновків про задоволення касаційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції й ухвали апеляційного суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17 лютого 1979 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 
ОСОБА_2 з 25 червня 1984 року працював на шахті «Орджонікідзе» Рудоуправління ім. Леніна ВО «Кривбасруда» підземним дробильником 4 розряду. 
У 2004 році у ОСОБА_2 виявлено професійні захворювання: пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої-другої ст.; нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), зліва другого ст. (з помірним зниженням слуху), у зв`язку з чим висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 02 червня 2004 року йому первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 35%, який при наступному переогляді збільшено до 40% .
Висновком МСЕК від 26 березня 2007 року ОСОБА_2 у зв`язку з професійними захворюваннями: двосторонній плечолопатковий періартроз ПФ другого ст., деформуючий артроз ліктьових, колінних ПФ другого ст. суглобів, стійкий больовий синдром, первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% (первинно по деформуючому артрозу), 20% (повторно по ХОЗЛ) та 15% (повторно по туговухості), а всього 65% з 07 лютого 2007 року безстроково.
Відповідно до актів розслідування професійних захворювань від 10 березня 2004 року № 3 та від 12 грудня 2006 року № 13, винними, які не виконали норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи визнано керівництво шахти «Орджонікідзе» Рудоуправління ім. Леніна ВО «Кривбасруда» та  дробильної фабрики ВАТ «Центральний ГЗК», шахти ім. «Орджонікідзе» ВАТ «Кривбасзалізрудком» та шахти ім. «Орджонікідзе», дробільної фабрики, ЦТЕЗ ВАТ «Центральний ГЗК».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за № 861 від 16 травня 2016 року щодо факту смерті ОСОБА_2 , встановлено, що смерть останнього настала від хронічного обструктивного захворювання легень, яке протікало з явищами легеневого серця, пилового пневмофіброзу, хронічного обструктивного бронхіту та ускладнилося хронічною легенево-серцевою недостатністю, що і стало безпосередньою причиною смерті.
Згідно з довідкою Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи від 16 вересня 2016 року встановлено причинний зв`язок смерті  ОСОБА_2 із професійним захворюванням.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда») було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».
Згідно з пунктом 2 цього наказу правонаступником перейменованого Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат».
Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром».
Згідно з пунктом 3 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».
Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19 лютого 2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та пункту 1 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акціонерної компанії «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»(далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком»), правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».
На підставі договору оренди від 30 грудня 1998 року, укладеного між генеральним директором ВАТ «Кривбасзалізрудком» та генеральним директором Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ВАТ «ЦГЗК») шахта ім. Орджонікідзе була передана в строкове платне користування орендарю. 
Згідно з договором  купівлі-продажу від 09 листопада 2001 року ВАТ «Кривбасзалізрудком» передало у власність Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») майно цілісного майнового комплексу шахти ім. Орджонікідзе.  
За пунктами 1.1-1.3 цього договору здійснено передачу у власність обладнання, інвентаря та іншого майна на суму 2 366 058,00 грн.  
Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.У частині першій статті 37 ЦК УРСР було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).
За статтею 466 ЦК УРСР в разі реорганізації  юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї у зв`язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров`я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи.
При ліквідації юридичної особи без правонаступника належні потерпілому або особам, зазначеним у частині другій статті 456 цього Кодексу, платежі повинні бути капіталізовані за правилами державного страхування і внесені його органам  для виплати  їх  у розмірі і строки, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.
У разі ліквідації юридичної особи позови про відшкодування шкоди, заподіяної ліквідованою юридичною особою, пов`язані з ушкодженням здоров`я чи смертю громадянина, пред`являються до вищої організації або до організації, зазначеної в рішенні про ліквідацію юридичної особи.
Вимога про збільшення або зменшення  розміру  одержуваного потерпілим відшкодування шкоди на підставах, передбачених у статтях 463 і 464 цього Кодексу, пред`являється до правонаступника або відповідно до організацій, зазначених у  частині  третій  цієї статті, або відповідно правонаступника юридичної особи чи організації, зазначених в частині третій цієї статті, які провадять відшкодування за заподіяну шкоду.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.
Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.
Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. 
При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов`язки реорганізованого підприємства.
У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.
Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи. 
У пункті 32 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що при ліквідації, банкрутстві або реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат провадиться правонаступником. 
Якщо права й обов`язки ліквідованого підприємства не переходять до правонаступника, суми, що підлягають відшкодуванню, капіталізуються і перераховуються органам державного соціального страхування для виплати їх у розмірі і в терміни, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.
У разі ліквідації або банкрутства підприємства без правонаступника ліквідаційна комісія надсилає офіційне повідомлення про це до місцевого органу державного соціального страхування.
Якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регресна вимога подається органам державного соціального страхування. 
У цій справі, суди першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи судові рішення про відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком», дійшли помилкового висновку про те, що відповідач є правонаступником ДВО «Кривбасруда», та за відсутності належних та допустимих доказів того, що ПАТ «ЦГЗК» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда».
Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що з червня 1984 року чоловік позивача працював на шахті імені Орджонікідзе ПрАТ «ЦГЗК», що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с. 7-8). 
Крім того, розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_2 відповідно до актів від 10 березня 2004 року та від 12 грудня 2006 року проводило ВАТ «ЦГЗК» (а.с. 10-11, 12). Зі змісту цих актів вбачається, що чоловік позивача працював на шахті імені Орджонікідзе.   
Правовий висновок про те, що ПАТ «ЦГЗК» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда» міститься у постанові Верховного Суду України від 06 грудня 2017 року у справі № 6-1377цс17. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 212/5156/15-ц (провадження № 61-1923св18) та у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 215/ 3136/17 (провадження № 61-815св17).
Таким чином, з огляду на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є належним відповідачем у цій справі, оскільки не є правонаступником всіх прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе, Верховний Суд доходить висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», скасовані у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача. 
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати віднести за рахунок держави.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю чоловіка від професійного захворювання, відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. О. Кузнєцов
Судді: | В. С. Жданова
| В. М. Ігнатенко
| С. О. Карпенко
| М. Ю. Тітов