Постанова
Іменем України
 
28 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 590/877/15-ц
провадження № 61-24745св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 01 березня 2017 року у складі судді Сатарової О. В. та рішення Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року 
у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 04 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 274 249 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у строк не пізніше 04 квітня 2029 року.
На забезпечення виконання умов кредитного договору 04 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати за борговим зобов`язанням позичальника, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник.
08 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 425 544,68 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 146 072,96 грн; сума заборгованості за відсотками - 279 471,72 грн, яку ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 01 березня 2016 року (у складі судді Сатарової О. В.) у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року 
(у складі колегії суддів: Шевченка В. А., Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.) рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 01 березня 
2016 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року за період з 25 серпня 2012 року по 25 серпня 2015 року скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року за період з 25 серпня 2012 року по 25 серпня 2015 року у розмірі 131 205,73 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року (у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Завгородньої І. М., Коротуна В. М., Мазур Л. М., 
Писаної Т. О.) рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 липня 2009 року з відповідачів вже стягнута заборгованість за простроченим кредитом, відсотками за користування кредитом та пені станом на 06 квітня 2009 року, тому повторне стягнення кредитних коштів не передбачено чинним законодавством, а право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 01 березня 
2016 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року за період з 25 серпня 2012 року по 31 липня 2015 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за відсотками за договором про надання споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року за період з 25 серпня 2012 року по 30 липня 2014 року включно у розмірі 86 844,79 грн.
У задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення нарахованих відсотків за період з 31 липня 2014 року по 31 липня 2015 року відмовлено.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишилось невиконаним належним чином.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому перегляду в касаційному порядку не підлягає.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків за період з 31 липня 2014 року по 31 липня 2015 року, неповно з`ясували обставини справи, допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку. 
Крім того, апеляційний суд не врахував, що для звільнення від нарахування відсотків позичальник, особисто, через представника або поштою повинен був надати до банку: клопотання в довільній формі про зупинення нарахування процентів/відміну раніше нарахованих процентів із зазначенням початку пільгового періоду; копії документів, що підтверджують пільговий статус. Однак, відповідачі щодо звільнення від нарахування відсотків за кредитним договором на підставі мобілізації до банку не звертались та відповідних документів не надавали. Отже, підстави для не нарахування відсотків за користування кредитом у ОСОБА_1 відсутні. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 590/877/15-ц (провадження № 61-24745св18) призначено повторний автоматизований розподіл.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 04 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 274 249 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у строк не пізніше 04 квітня 2029 року.
На забезпечення виконання умов кредитного договору 04 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати за борговим зобов`язанням позичальника, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник.
08 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, станом на 31 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 425 544,68 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 146 072,96 грн; сума заборгованості за відсотками - 279 471,72 грн.
Також суди встановили, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 липня 2009 року у справі № 2-3842 позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором споживчого кредиту від 04 квітня 2008 року у розмірі 293 154,47 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 травня 2016 року провадження у справі в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості, яка існувала станом на 06 квітня 
2009 року, в сумі 293 154,47 грн, закрито.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Встановивши, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій, проходив військову службу за призовом під час часткової мобілізації з 31 липня 
2014 року по 06 липня 2015 року, а з 29 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року брав участь в антитерористичній операції, та врахувавши, що на ОСОБА_1 розповсюджуються пільги, встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, щодо ненарахування відсотків в період проходження служби за наданими кредитами, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення заборгованості за відсотками за період з 25 серпня 2012 року по 30 липня 2014 року у встановленому розмірі.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишилось невиконаним належним чином.
Разом з тим, рішення суду не оскаржується відповідачами в частині стягнення нарахованих відсотків, тому суд не вправі робити висновок в частині стягнутих відсотків на користь банку з відповідачів.
Доводи касаційної скарги про те, що відповідачі щодо звільнення від нарахування відсотків за кредитним договором на підставі мобілізації до банку не звертались та відповідних документів не надавали, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій, проходив військову службу за призовом під час часткової мобілізації, а тому на нього розповсюджуються пільги, встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, щодо ненарахування відсотків в період проходження служби за наданими кредитами.
Ненадання відповідних документів щодо звільнення від нарахування відсотків за кредитним договором на підставі мобілізації не свідчить, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати відсотків за користування кредитним коштами.
Рішення суду першої інстанції з незміненій частині та рішення апеляційного суду є достатньо мотивованими та такими, що відповідають нормам закону.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.
 
Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 01 березня 
2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк