Постанова 
Іменем  України      
 
01 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 472/654/16-ц
 
провадження № 61-17564св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Державне підприємство «Веселинівське лісове господарство»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство» на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року в складі колегії суддів: Царюк Л. М., Козаченка В. І., Прокопчук Л. М.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2016 року Державне підприємство «Веселинівське лісове господарство» (далі - ДП «Веселинівське лісове господарство») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
 
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу директора 
ДП «Веселинівське лісове господарство» від 09 листопада 2011 року ОСОБА_1 переведено на посаду лісничого Мостівського лісництва 
ДП «Веселинівське лісове господарство».
Будучи службовою особою, обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій 
в установі, що входить до складу державної лісової охорони, та будучи наділеною відповідними повноваженнями на здійснення охорони лісу, ОСОБА_1 вчинила службову недбалість. З лютого по квітень 2014 року, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у порушення вимог посадової інструкції, Лісового Кодексу України, Положення про державну лісову охорону, не вживала заходів щодо забезпечення охорони лісу від незаконних рубок.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх посадових обов`язків, ДП «Веселинівське лісове господарство» заподіяно майнову шкоду на загальну суму 116 464,00 грн. Під час досудового розслідування кримінального провадження частина зрубаної деревини, вартість якої складає 20 150,00 грн, була повернута підприємству. Залишилася 
невідшкодованою майнова шкода у розмірі 96 314,00 грн.
Зазначені обставини встановлені ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року, за якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті367 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України. Позов прокурора 
в інтересах ДП «Веселинівське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення збитків на суму 96 314,00 грн залишено без розгляду.
Ураховуючи зазначене, ДП «Веселинівське лісове господарство» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 96 314 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області 
від 22 березня 2017 року у задоволенні позову ДП «Веселинівське лісове господарство» відмовлено.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що майнова шкоди від протиправних дій відповідача була завдана не ДП «Веселинівське лісове господарство», а державі в особі Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимоги ДП «Веселинівське лісове господарство».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ДП «Веселинівське лісове господарство» задоволено частково. Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області 
від 22 березня 2017 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. 
В задоволенні позовних вимог ДП «Веселинівське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення 96 314,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відмовлено.
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем пропущено встановлений частиною третьою статті 233 КЗпП України строк для звернення до суду з позовом в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, тому позовні вимоги ДП «Веселинівське лісове господарство» про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству не підлягають задоволенню. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ДП «Веселинівське лісове господарство», посилаючись на неправильне застосування судом  апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 
№ 472/654/16-ц зВеселинівського районного суду Миколаївської області.
 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
17 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
12 червня 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд ухвалюючи рішення, дійшов помилкового висновку про те, що ДП «Веселинівське лісове господарство» пропущено річний строк для звернення до суду з вказаним позовом. Вважає, вказаний висновок не відповідає обставинам справи.
Згідно з матеріалами кримінального провадження № 12014150210000194 відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого частино першою статті 367 КК України, 28 січня 2015 року було складено обвинувальний акт за частиною першою статті 367 КК України. Того ж дня прокурором відділу прокуратури Миколаївської області подано позов 
в інтересах держави в особі ДП «Веселинівськелісове господарство» про стягнення з ОСОБА_1 збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.
Вважає, що прокурор звернувся до суду з позовом про захист інтересів 
ДП «Веселингівськоголісове господарство» в строк, передбачений частиною третьою статті 233 КЗпП України.
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до наказу ДП «Веселинівський лісгосп» від 31 травня 2011 року № 48-к ОСОБА_1 призначено виконуючою обов`язки лісничого Мостівського лісництва з 01 червня 2011 року (а.с. 11).
Наказом ДП «Веселинівський лісгосп» від 09 листопада2011 року № 103-к переведено на посаду лісничого Мостівського лісництва з 09 листопада 2011 року (а.с. 12).
14 лютого 2014 року між ДП «Веселинівський лісгосп», в особі керівника підприємства Дем`яненко Л. В. та працівником ДП «Веселинівський лісгосп» ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с 16).
Відповідно до акту перевірки Мостівського лісництва ДП «Веселинівське лісове господарство» від 08 квітня 2014 року було виявлено факти незаконної вирубки дерев на певних кварталах, однак розмір шкоди не було визначено (а.с. 189-190).
16 квітня 2014 року працівниками ДП «Веселинівське лісове господарство» було обраховано кількість пнів вирубаних дерев, їх розміри та породи, за результатами цих обрахувань зроблено розрахунок завданої шкоди 
(а.с. 191-197).  
08 травня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, та повідомлено про підозру ОСОБА_1 (а.с. 187).
Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області 
від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки. Цивільний позов прокурора в інтересах ДП «Веселинівське 
лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення збитків на суму 96 314,00 грн, заявлений в кримінальному провадженні, залишено без розгляду(а.с. 21-25).
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Касаційна скарга ДП «Веселинівське лісове господарство» підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під 
час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Згідно із статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Разом із цим за приписами частини третьої статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України 
від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.
Отже, прийняття постанови про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, 
здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.
З огляду на викладене можна зробити висновок, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов`язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.
Ураховуючи зазначене, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції частково, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови 
у задоволенні позову ДП «Веселинівське лісове господарство» з підстав пропуску ним строку звернення до суду з позовом про стягнення 
з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. 
Та правильно зазначив, що 08 травня 2014 року інформація про вчинення кримінального правопорушення була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідачеві повідомлено про підозру, отже, саме в цей час ДП «Веселинівське лісове господарство» став відомий розмір заподіяної шкоди та особа, яка її завдала. Апеляційний суд обґрунтовано вважав, що саме 08 травня 2014 року є початком перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду.
Доводи касаційної скарги про те, що 28 січня 2015 року прокурором відділу прокуратури Миколаївської області подано позов в інтересах держави 
в особі ДП «Веселинівськелісове господарство» звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_1 збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням в строк, передбачений частиною третьою статті 233 КЗпП України не заслуговують на увагу, оскільки вказаний позов було залишено без розгляду.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції повно та всебічно встановив обставини справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. 
Інші доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Державного підприємства «Веселинівське лісове господарство»залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк