Постанова 
Іменем України 
 
05 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 750/9532/15-ц
провадження № 61-3460св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
відповідач - Рада адвокатів Чернігівської області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року у складі судді Логвіної Т. В. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2016 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Страшного М. М., Шарапової О. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів Чернігівської області про скасування рішення Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 166 у частині скликання конференції адвокатів Чернігівської області та заходів щодо її проведення і скасування всіх рішень конференції адвокатів Чернігівської області від 18 вересня 2019 року. 
 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 166 була скликана конференція адвокатів Чернігівської області та складені списки адвокатів, які мають право на участь в обранні делегата конференції. Це рішення прийнято з перевищенням Радою адвокатів України повноважень, визначених положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2015 року позовні вимоги, заявлені до Національної асоціації адвокатів України про скасування рішення Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 166 виділено в самостійне провадження. 
 
Ухвалою цього ж суду від 02 березня 2016 року до участі у справі як третю особу залученого ОСОБА_7 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено. 
Рішення конференції адвокатів Чернігівської області, оформлені протоколом від 18 вересня 2013 року скасовано. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Рада адвокатів України та організаційний комітет не наділені правом скликати і забезпечувати проведення конференції адвокатів регіону та правом обрання головуючого на конференції адвокатів регіону, у зв`язку із чим під час проведення 18 вересня 2013 року конференції адвокатів Чернігівської області відповідач не дотримався вимог статей 47, 48, 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що є підставою для задоволення заявлених позивачами вимог. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2016 року апеляційні скарги Ради адвокатів Чернігівської області, Ради адвокатів України задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року скасовано. 
У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що докази, які підтверджують вчинення адвокатом Водолагіним С. М. дій або бездіяльності, які перешкоджали б виконанню законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування відсутні. Докази, які б указували на те, що скликання й проведення оспорюваної позивачами конференції проведено з порушенням вимог статей 43-47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Регламенту конференції адвокатів Чернігівської області, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від  27  липня 2013 року № 171 і Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 175, у матеріалах справи відсутні. Апеляційний суд намагався перевірити доводи позивачів про те, що до складених рішенням Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 166 списків адвокатів, які мають право на участь в обранні делегата конференції Ради адвокатів Чернігівської області, не було включено більшість адвокатів. Проте позивач ОСОБА_1 , який також представляв інтереси інших позивачів у судовому засіданні 13 липня 2016 року, наголосив, що для вирішення справи це питання не має значення та з`ясування цієї обставини буде перевищенням компетенції суду апеляційної і що клопотання про витребування доказів щодо обставини, про яку йдеться, не заявлятиметься. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначали, що у роботі конференції адвокатів Чернігівської області 18 вересня 2013 року брали участь більше половини делегатів конференції, висунутих з порушенням порядку й квоти представництва, встановлених згаданими вище Регламентом конференції адвокатів Чернігівської області й Порядком висування та обрання депутатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва. Проте таких доказів суду не надано і позивачі не вважали за потрібне їх надати. Тому апеляційний суд позбавлений можливості констатувати, що участь інших адвокатів, зокрема й позивачів, безпосередньо або через висунутих ними делегатів у роботі конференції адвокатів Чернігівської області, яка відбулася 18 вересня 2013 року, вплинула б на прийняті на ній рішення. Оскільки на підставі наявних у справі доказів неможливо дійти висновку про те, що від участі у цій конференції було усунуто понад 300 адвокатів, та з урахуванням наведених вище обставин апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове про відмову в позові. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 , який діє від свого імені та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення, прийняті на конференції адвокатів Чернігівської області 18 вересня 2013 року спричинили незаконне втручання у приватне життя позивачів, що є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій не застосували положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини. Нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено повноваження Ради адвокатів України, до яких не входить скликання конференції, оскільки це є повноваженнями Ради адвокатів регіону, та створення у відповідних випадках організаційні бюро. Конференція адвокатів, яка відбулася 18 вересня 2013 року і прийняті на ній рішення є незаконними, оскільки це зібрання не було конференцією адвокатів регіону, є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та втручанням у право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції була подана Радою адвокатів України не є юридичною особою в системі органів адвокатського самоврядування та відповідно до статті 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» тільки виконує функції адвокатського самоврядування у період між з`їздами адвокатів України і не має відповідно до статтей 28, 29 ЦПК України процесуальної правоздатності та дієздатності. Крім цього, суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір не звернув увагу на те, що Рада адвокатів України не була стороною у справі, однак суд стягнув з відповідачів на її користь судовий збір, що також є порушенням цивільного процесу.
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від свого імені та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Чернігова.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.  
 
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Згідно із пунктом 5 розділу Х «Перехідні положення» Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не пізніше шістдесяти днів з дня набрання чинності цим Законом в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві, місті Севастополі проводяться установчі конференції адвокатів регіону.
 
На виконання зазначеного положення закону 29 вересня 2012 року відбулася установча конференція адвокатів Чернігівської області, на якій, крім іншого, ОСОБА_1 обрано головою Ради адвокатів Чернігівської області; обрано Раду адвокатів Чернігівської області у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; затверджено кількісний склад кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в кількості 12 чоловік разом з головою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а саме: 5 адвокатів у кваліфікаційну палату та 7 адвокатів у дисциплінарну палату, головою комісії обрано ОСОБА_3 (а. с. 60-67, том 1). 
 
11 січня 2013 року було проведено конференцію адвокатів Чернігівської області, на якій прийнято рішення № 1 про затвердження кошторису Ради адвокатів і кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області на 2013 рік (а. с. 22, зворот, том. 2).
 
25 березня 2013 року державний реєстратор Виконавчого комітету Чернігівської міської ради здійснив реєстрацію юридичної особи - Ради адвокатів Чернігівської області.
 
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року у справі № 825/1339/13-а за позовом ОСОБА_11 до державного реєстратора виконавчого комітету Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Рада адвокатів Чернігівської області, Рада адвокатів України в особі голови ради ОСОБА_24, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправними дії державного реєстратора Виконавчого комітету Чернігівської міської ради та скасовано державну реєстрацію Ради адвокатів Чернігівської області, проведену 25 березня 2013 року (а. с. 58-60, том 2).
 
27 липня 2013 року Рада адвокатів України ухвалила рішення № 166, згідно з яким було ухвалено скликати конференції адвокатів Чернігівської області, складено порядок денний конференції, утворено організаційний комітет з проведення конференції адвокатів Чернігівської області. Підставою для скликання такої конференції у тексті рішення зазначено «неналежне формування органів адвокатського самоврядування Чернігівської області, які не діють як юридичні особи, не всі адвокати Чернігівської області та ті, які обрані в 2012 році до вищих органів адвокатського самоврядування, були включені до Єдиного реєстру адвокатів України, у реєстрі відсутня їх робоча адреса в Чернігівській області».
 
Рішенням Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 171 затверджено регламент конференції адвокатів Чернігівської області та рішенням № 175, ухваленим того ж дня, затверджено порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва (а. с. 98-109, том 2).
 
Згідно зі статтею 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вищим органом адвокатського самоврядування в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є конференція адвокатів регіону, адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України. 
 
Конференція адвокатів регіону скликається радою адвокатів регіону не рідше одного разу на рік. Конференцію може бути скликано також за пропозицією не менш як однієї десятої від загальної кількості адвокатів регіону, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні, або Ради адвокатів України.
 
Рада адвокатів України діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України (пункт 1 Положення про Раду адвокатів України, затвердженого Установчим з`їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року (далі - Положення про Раду адвокатів України)). 
 
Повноваження Ради адвокатів України визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положенням про Раду адвокатів України.
 
Частина четверта статті 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» містить імперативне правило проте, що про день, час і місце початку роботи конференції адвокатів регіону та питання, що вносяться на її обговорення, адвокати повідомляються не пізніш як за п`ятнадцять днів до дня початку роботи конференції.
 
До повноважень конференції адвокатів регіону належать:
1) обрання голови та членів ради адвокатів регіону, дострокове відкликання їх з посад;
2) обрання делегатів на з`їзд адвокатів України;
3) обрання представника адвокатів регіону до складу Ради адвокатів України та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, дострокове відкликання їх з посад;
4) визначення кількості членів кваліфікаційної і дисциплінарної палат кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, обрання голови та членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, дострокове відкликання їх з посад;
5) обрання голови та членів ревізійної комісії адвокатів регіону, дострокове відкликання їх з посад;
6) затвердження штатного розпису і кошторису ради адвокатів регіону, кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;
7) розгляд та затвердження звіту ради адвокатів регіону, кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, висновків ревізійної комісії адвокатів регіону, представників адвокатів регіону у складі Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури і Ради адвокатів України;
8) прийняття інших рішень відповідно до цього Закону (частина п`ята статті 47 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» голова та члени ради адвокатів регіону обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом ради адвокатів регіону більше ніж два строки підряд. Кількість членів ради адвокатів регіону визначається конференцією адвокатів регіону.
 
До порядку денного конференції адвокатів Чернігівської області, яка відбулася 18 вересня 2013 року, було включено питання про: відкликання адвокатів, що були обрані до органів адвокатського самоврядування; обрання голови Ради адвокатів Чернігівської області; обрання голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області; зміна кількісного складу ради та кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області; обрання членів Ради адвокатів Чернігівської області; обрання членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області; обрання голови та членів ревізійної комісії адвокатів Чернігівської області; обрання представника до Ради адвокатів України; обрання представника до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України; розгляд та затвердження кошторису і штатного розкладу Ради адвокатів Чернігівської області та кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області. 
 
Згідно із протоколом № 1 конференції адвокатів Чернігівської області, 18 вересня 2013 року, крім іншого,  ОСОБА_1 відкликано з посади голови Ради адвокатів Чернігівської області. Підставою відкликання ОСОБА_1 стала заява ОСОБА_2 , яка була обрана представником Чернігівської області до Ради адвокатів України. Рішенням Закарпатської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 липня 2013 року було зупинено право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 на шість місяців, а рішенням Закарпатської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26 липня 2013 року він позбавлений права займатися адвокатською діяльністю.
 
На цій конференції також було прийнято рішення про відкликання: ОСОБА_2 з посади представника адвокатів Чернігівської області в Раді адвокатів України; ОСОБА_5 з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області як такого що не виправдав довіри адвокатів, проявив бездіяльність щодо захисту прав адвокатів області та вчиняв дії щодо перешкоджання виконання законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування; ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відкликано з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області, а ОСОБА_3 - з посади голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області, у зв`язку із тим, що станом на час проведення конференції відомості про них не були внесені до Єдиного реєстру адвокатів України і тому не можуть приймати участь в органах адвокатського самоврядування.
 
Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 12 грудня 2014 року № VI-040/2014 скаргу адвоката ОСОБА_1 задоволено частково, рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 26 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю та рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 26 липня 2014 року про припинення його права на заняття адвокатською діяльністю скасовано, а рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 19 липня 2014 року про порушення стосовно ОСОБА_1 дисциплінарної справи залишено без змін. 
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Положеннями частини першої статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Стаття 60 ЦПК України 2004 року зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
 
Аналогічну норму містить частина перша статті 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що скликання й проведення оспорюваної позивачами конференції проведено з дотриманням норм 43 - 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», регламенту конференції адвокатів Чернігівської області, який затверджений рішенням Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 171, і Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 27 липня 2013 року № 175.
 
Перевіряючи доводи позивачів про те, що до списків адвокатів, які мали право брати участь в обранні делегата конференції Ради адвокатів Чернігівської області, не було включено більшість адвокатів, позивач ОСОБА_15 , який діяв від свого імені та від імені інших позивачів у справі, зазначив, що ці обставини не мають правового значення та їх з`ясування буде перевищенням компетенції апеляційного суду. 
 
Факт скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 26 липня 2013 року, яким ОСОБА_1 позбавлено права займатися адвокатською діяльністю, не можна використати для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки воно було чинним на дату прийняття конференцією адвокатів Чернігівської області оспорюваних рішень. 
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що при вирішенні спору не було встановлено порушення прав та інтересів позивачів під час скликання і проведення конференції адвокатів Чернігівської області, яка відбулася 18 вересня 2013 року. 
 
Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанції, заявники також зазначали про те, що судами під час вирішення спору не враховано те, що рішення, ухвалені 18 вересня 2013 року конференцією адвокатів Чернігівської області, є незаконним втручанням у приватне життя позивачів, що є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
 
Європейський суд з захисту прав людини у своїх рішеннях визначив сферу застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у розумінні ширшому, ніж зазначено у цій статті. Проте його обсяг не безмежний. Правопорушення, на яке посилаються позивачі стосується їх професійної діяльності та не має очевидного відношення до права на повагу до «приватного життя». 
 
Доводи касаційної скарги у цій частині висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційного суду не впливають та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом апеляційної інстанції була надана належна правова оцінка.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), № 63566/00, § 23).
 
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.
 
Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , залишити без задоволення. 
 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 О. В. Білоконь 

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Є. В. Синельников 

                                                                                                            Ю. В. Черняк