ПОСТАНОВА
Іменем України

24 липня 2019 року 
Київ
справа №338/594/17
адміністративне провадження №К/9901/22622/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В.,  Уханенка С.А., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 338/594/17
за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Говзана Юрія Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
за касаційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Говзана Юрія Богдановича
на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 9 серпня 2017 року, ухвалену суддею Круль І.В.,
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді: Запотічного І.І., суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.,

У С Т А Н О В И В:

I.        Суть спору
1.          30 травня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Говзана Юрія Богдановича (далі - Відповідач) у якому просив скасувати постанову серії БР № 449554 від 12 травня 2016 року, як незаконну та закрити провадження.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що     12 травня 2017 року Відповідачем відносно нього незаконно винесено постанову серії БР №449554, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП    та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Позивач вважає, що інспектор ОСОБА_2 безпідставно вказав, що цього числа о 13 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz", н.з. НОМЕР_1 , по вул. Новгородська, 7 в м. Івано-Франківську здійснив стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобах, чим порушив вимоги пункт 17.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). На його заперечення та пояснення, що він здійснює перевезення пасажирів і окрім дорожнього знаку "Пункт зупинки автобуса" на даній ділянці дороги є  знак "Місце зупинки таксі", що дозволяє здійснювати таку зупинку, Відповідач не відреагував, не взяв їх до уваги та склав незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення. 
3.          Відповідач позовні вимоги не визнав. Вважає позовні вимоги Позивача безпідставними. Зазначає, що постанова серії БР №449554 від 12 травня 2017 року про накладення адміністративного стягнення є законною, оскільки останній допустив порушення пункту 17.1. ПДР.

ІІ.        Установлені судами фактичні обставини справи
4.          12 травня 2017 року інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Говзан Ю.Б. склав відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 449554.
5.          Відповідно до зазначеної постанови 12 травня 2107 року о 13 год. 20 хв. у м. Івано-Франківськ по вул. Новгородській, 7, Позивач керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_2 здійснив стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив пункту 17.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено штраф у розмірі 510 грн.
6.          З наданих відповідачем доказів - диску та фототаблиць судами встановлено, що на місці зупинки транспорту позивачем є знак, який дозволяє зупинку пасажирського автомобільного транспорту.
7.          Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 засвідчив, що позивач 12 травня 2017 року перевозив пасажирів та здійснив зупинку для висадки кількох чоловік. 
8.          Позивач на момент вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП мав Ліцензію серії АГ № 592863 про надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом видану 08 листопада 2011 року з необмеженим строком, Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_5 виданого 29 травня 2006 року, а також ліцензійну картку серії НОМЕР_6, яка дозволяє внутрішні перевезення автобусами виданої 23 березня 2012 року з необмеженим строком.

ІІІ.        Рішення судів у цій справі та мотиви їх ухвалення
9.          9 серпня 2017 року постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, позовні вимоги задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 449554 від 12 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності визнано незаконною  та скасовано.
10.          Задовольняючи  позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що при складанні оскаржуваної постанови Відповідач не врахував того, що Позивач не здійснював стоянку, а зупинився для висадків пасажирів, яких перевозив в режимі маршрутного таксі, на підтвердження чого ним надано копію ліцензії, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, копію ліцензійної картки. Також суди зазначили, що з наданих відповідачем доказів - диску та фототаблиць встановлено, що на місці зупинки транспорту позивачем є знак, який дозволяє зупинку пасажирського автомобільного транспорту. 

ІV.        Касаційне оскарження
11.          27 листопада 2017 року у Вищому адміністративному суді України зареєстровано касаційну скаргу представника Відповідача.
12.          У касаційній скарзі представник Відповідача посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та хибне встановлення обставин справи. Представник відповідача зазначає, що на транспортному засобі Позивача не було розміщено ніякої інформації, передбаченої Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, яка б свідчила про те, що даний транспортний засіб є пасажирським автобусом в режимі маршрутного таксі. Позивачем під час розгляду справи не було надано жодних документів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт» на підтвердження того, що даний транспортний засіб є пасажирським автобусом в режимі маршрутного таксі. Тому твердження Позивача про надання таких документів на місці розгляду справи не відповідають дійсності. Враховуючи наведене, просить суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій.
13.          29 листопада 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі судді Штульман І. В. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 338/594/17 з Богородчанського районного суду Івано-Франківської області.
14.          15 січня 2018 року справа №        338/594/17 надійшла до Вищого адміністративного суду України.
15.          На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавичх актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
16.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Желтобрюх І.Л. - головуючий суддя, судді: Білоус О.В., Шарапа В.М.
17.          05 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 31 травня 2019 року №        561/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
18.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шевцова Н.        В. - головуючий суддя, судді: Кашпур О.        В., Уханенко С. А.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
19.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
20.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21.          Приписами частини першої статті 341 КАС Українивизначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
23.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.          Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється    КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
25.          Статтею 245 КУпАП установлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
26.          Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
27.          Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
28.          Відповідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
29.          Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
30.          Пунктами 1.3, 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
31.          Відповідно до пункту 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8  або  5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
32.          Згідно пункту 33.5 ПДР України до інформаційно-вказівних знаків відноситься знак 5.11 «Смуга для маршрутних транспортних засобів» - Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знаку поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знаку, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.
33.          Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
34.          Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
35.          Згідно статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
36.          Статтею 351 КАС Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

VІ. Позиція Верховного Суду
37.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
38.          Судами попередніх інстанцій установлено, що підставою прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача є здійснення ним стоянки на автомобілі у межах смуги для маршрутних транспортних засобів.
39.          Між тим, матеріалами справи підтверджено, що Позивач на момент складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП мав Ліцензію серії АГ № 592863 про надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом видану 08 листопада 2011 року з необмеженим строком, Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_5 , видане 29 травня 2006 року, а також ліцензійну картку серії НОМЕР_6, яка дозволяє внутрішні перевезення автобусами, видану 23 березня 2012 року з необмеженим строком.
40.          Судами попередніх інстанції з пояснень свідка ОСОБА_3 та наданих Відповідачем доказів - диску, фототаблиць - встановлено, що Позивач здійснюючи перевезення пасажирів здійснив не стоянку, а зупинку транспортного засобу для висадки кількох пасажирів у межах дії дорожнього знаку, який дозволяє зупинку пасажирського автомобільного транспорту.
41.          Відповідачем в оскаржуваній постанові не зазначені, а також не надані суду докази, які спростовують доводи позовної заяви та встановлені судами попередніх інстанцій обставини. 
42.          Отже, відповідачем в порушення частини другої статті 71 КАС України та статті 77 КАС України (у чинній редакції) не надано будь-яких належних доказів, які б доводили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП. 
43.          Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, а тому підстави для її задоволення відсутні.
44.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

VІІ Судові витрати

45.          З огляду на категорію цієї справи та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:
1.          Касаційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Говзана Юрія Богдановича залишити без задоволення.
2.          Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 9 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року у справі №    338/594/17 залишити без змін.

3.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      Н.    В.    Шевцова

Судді:                                                                                           О.    В.    Кашпур

          С.    А.    Уханенко