ПОСТАНОВА
Іменем України

25 червня 2019 року 
Київ
справа №823/5121/15
адміністративне провадження №К/9901/12041/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача Жука А.В., 
суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу                         № 823/5121/15
за позовом  ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області 
про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду (прийняту у складі головуючого судді - Тимошенко В.П.) від 23 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Земляної Г.В., суддів: Бистрик Г.М., Межевича М.В.) від 03 лютого 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. 19 жовтня 2015 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, в якому просить:
Визнати протиправними дії щодо утримання із судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 суддівської винагороди в травні 2015 року у сумі 3654 гривень;
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області нарахувати і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 утриману в травні 2015 року суддівську винагороди у розмірі 3 654 гривень.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді судді Комсомольського міського суду Полтавської області. Рішенням зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2015 вирішено скоротити вакантну посаду головного спеціаліста з інформаційних технологій на виконання п.10 Прикінцевих положень Закону    України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-УІІІ, яким встановлено, що у 2015 максимальний місячний розмір заробітної плати працівників державних органів та інших бюджетних установ, суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати. Зазначений наказ направлено на адресу відповідача, проте листом від 02.03.2015 №06-170 повернуто до суду у зв`язку із неможливістю введення в дію з 05.02.2015 та рекомендовано підготувати новий штатний розпис і зменшеною чисельністю з 01.03.2015 та видати новий наказ.
В подальшому, у звязку із втратою чинності п.10 Прикінцевих положень Закону     України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ з 01.04.2015, ріщенням зборів суддів Комсомосльського міського суду Полтавської області від 27.03.2015 вирішено скасувати рішення зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2015 про скорочення вакантної посади головного спеціаліста з інформаційних технологій. Відповідно головою Комсомольського міського суду Полтавської області видано наказ №7.2-г від 27.03.2015 "Про скасування наказу №5.1-г від 09.02.2019".
Відповідач листом від 2.05.2015 №06-686/2457 повідомив, що у зв`язку з скасуванням наказу №5.1-г від 09.02.2015 "Про введення в дію штатного розпису Комсомольського міського суду Полтавської області зі зменшеною чисельністю штатних одиниць" ТУ ДСА України в Полтавській області буде проведено перерахунок суддівської винагороди суддів Комсомольського міського суду Полтавської області за березень 2015 року із розрахунку 8526,00 гривень, зокрема із суддівської винагороди кожного судді буде утримано 3654,00 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року позов задоволено. 
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області щодо утримання із судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 суддівської винагороди в травні 2015 року у сумі 3 654 гривень. 
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області нарахувати і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 утриману в травні 2015 року суддівську винагороди у розмірі 3654,00 гривень.
4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, в порушення    ст. 127 КЗпП України, протиправно утримав із суддівської винагороди кошти у розмірі 3654,00 грн. без наявності для цього достатніх правових підстав та без прийняття відповідного рішення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 03 лютого 2016 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області -    залишити без задоволення.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року -    залишити без змін.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
7. 26 лютого 2016 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області (касатор) подало касаційну скаргу.
8. У касаційній скарзі відповідач просить:
Скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 823/5121/15, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
У касаційній скарзі не заявлено жодних клопотань. 
9. 25 травня 2016 року позивачем було подано заперечення на касаційну скаргу, в якому ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 823/5121/15 - без змін.
Судовий розгляд справи проводити без участі позивача.
РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
10. Ухвалою Вищим адміністративним судом України від 22 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018 року для розгляду справи № 823/5121/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Білоус О.В., суддів: Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019 року для розгляду справи № 823/5121/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
Ухвалою Верховного Суду від 21.06.2019 дану справу прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М. та призначено справу до попереднього розгляду.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу
11. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працював на посаді судді Комсомольського міського суду Полтавської області.
13. Частиною першою та третьою    ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»   в редакції Закону України станом на час виникнення правовідносин, передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України". Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно.
14. Пунктом 10 Прикінцевих положень Закону    України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-УІІІ    встановлено, що у 2015 році максимальний місячний розмір заробітної плати працівників державних органів та інших бюджетних установ, суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати.
15. Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області № 5.1-г від 09.02.2015 року на підставі рішення зборів суддів цього ж суду від 05.02.2015 року введено в дію з 05.02.2015 року штатний розпис Комсомольського міського суду Полтавської області зі зменшеною чисельністю у кількості 28 штатних одиниць. Пунктом 2 даного наказу передбачено, що у зв`язку із скороченням чисельності апарату суду бухгалтерії із 05.02.2015 року здійснити обмеження з виплати суддівської винагороди 10 розмірами мінімальної заробітної плати. 
Тобто, позивачу у березня 2015 року було нараховано і виплачено суддівську винагороду у розмірі 12180,00 грн.
16. Розділом II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 02.03.2015 №213-УІІІ визнано таким, що втратив чинність, пункт 10 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"    з 01.04.2015 року.
17. На підставі положень    Закону України «Про судоустрій та статус суддів»    в редакції    Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»    рішенням зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.03.2015 року вирішено скасувати рішення зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2015 року про скорочення вакантної посади головного спеціаліста з інформаційних технологій.
18. На виконання вказаного рішення головою Комсомольського міського суду Полтавської області видано наказ від 27.03.2015 року №7.2-г про скасування наказу від 09.02.2015 року №5.1-г «Про введення в дію штатного розпису Комсомольського міського суду Полтавської області зі зменшеною чисельністю штатних одиниць».
19. Вважаючи, що скасування зазначеного вище наказу є підставою для утримання надмірно сплаченої суддівської винагороди, відповідач листом від 21.05.2015 року №06-686/2457 повідомив позивача, що у зв`язку із скасуванням наказу від 09.02.2015 року №5.1-г «Про введення в дію штатного розпису Комсомольського міського суду Полтавської області зі зменшеною чисельністю штатних одиниць», відповідачем у травні 2015 року буде проведено перерахунок суддівської винагороди суддів Комсомольського міського суду Полтавської області за березень 2015 року із розрахунку 8 526 грн., зокрема, із суддівської винагороди кожного судді буде утримано 3 654 гривень.
20. Спір виник з приводу утримання із суддівської винагороди в травні 2015 року коштів у розмірі 3 654 грн., які, на думку відповідача, були надмірно виплачені позивачу у березні 2015 року.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
21. Конституція України від 28 червня 1996 року
21.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.     Кодекс законів про працю України від    10.12.1971    №    322-VIII
22.1. Відповідно до    статті 127 КЗпП України    відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. 
22.2. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. 
22.3. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті    36    і пунктах 1, 2 і 5 статті    40    цього    Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Суд виходить з таких міркувань.
24. Законодавцем визначено конкретний перелік підстав, за наявності яких роботодавець має право провести відрахування із заробітної плати працівника і таке відрахування можливе лише на підставі відповідних наказів.
25. Як вбачається з матеріалів справи, відрахування із заробітної плати позивача здійснено у зв`язку із застосуванням відповідачем до питань нарахування суддівської винагороди за березень 2015 року приписів пункту 10 Прикінцевих положень Закону    № 76-VІІ, за якими розмір суддівської винагороди обмежено 7 розмірами мінімальної заробітної плати.
26. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, жодної обставини, яка передбачена статтею 127 КЗпП для проведення відрахувань із суддівської винагороди не настало.
27. Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року було витребувано у відповідача копію рішення (наказу) про утримання із суддівської винагороди коштів у розмірі 3654, 00 грн. судді Солохи О.В. в травні 2015 року, а також належним чином завірені копії документів, на підставі яких його було прийнято. У разі відсутності відповідного рішення (наказу) та документів, на підставі яких його було прийнято, надати довідку про відсутність вказаного рішення.
28. На виконання вказаної ухвали суду про витребування доказів, Відповідачем було надано довідку, що жодного рішення (наказу) про утримання із суддівської винагороди коштів у розмірі 3654, 00 грн. судді ОСОБА_1 в травні 2015 року не видавався. Також, будь-яких документів на підтвердження правомірності своїх дій, Відповідачем не надано.
29. Разом з тим, суди попередніх інстанцій правильно вказали, що у разі відповідно до зазначеної вище статті    КЗпП України, у разі якщо виявляється, що працівникові надмірно виплачена сума, для її стягнення за ініціативою підприємства треба видати наказ (розпорядження) про утримання. Головна умова: такий наказ має бути виданий не пізніше ніж за 1 місяць з дня виплати неправильно обчисленої суми.
30. Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, з яким погоджується і Верховний суд, що відповідач, в порушення    ст. 127 КЗпП України, протиправно утримав із суддівської винагороди кошти у розмірі 3654, 00 грн. без наявності для цього достатніх правових підстав та без прийняття відповідного рішення.
31. Верховний Суд вважає за необхідне відмітити, що суддівська винагорода була виплачена Позивачу в березні 2015 року на час дії рішення про скорочення штату при наявності вакантної посади, а саме по собі скасування такого рішення (наказу) в подальшому не може бути підставою для стягнення коштів.        
32. При цьому, суд першої інстанції правомірно зазначає, що у пунктах 54-55 Рекомендації СМ/Кес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року вказано, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Для захисту оплати праці суддів від зменшення слід прийняти спеціальні законодавчі положення.
33. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач безпідставно відрахував із заробітної плати позивача у травні 2015 року грошові кошти у розмірі 3654,00 гривень.
34. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
35. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
36. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
37. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
38. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
39. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області - залишити без задоволення.
2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                      Жук А.В.
судді                                                                                           Мартинюк Н.М.
                                                                                          Мельник-Томенко Ж.М.