ПОСТАНОВА
Іменем України

14 серпня 2019 року 
Київ
справа №805/2438/17-а
адміністративне провадження №К/9901/30205/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання дій неправомірними                                    та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року, ухвалену у складі судді Голошивця І.О. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Ястребової Л.В. (головуючий), Васильєвої І. А., Компанієць І. Д.

І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Державної судової адміністрації України у Донецькій області, в якому просила:
1.1. визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014 року неправомірними;
1.2. зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з вересня по грудень 2014 року. 
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та неможливістю здійснення правосуддя, наказом голови Амвросіївського районного суду Донецької області від 28.08.2014 безстроково, до завершення антитерористичної операції встановлено простій в роботі Амвросіївського районного суду Донецької області. Згідно цього наказу, який був доведений до відома відповідача, збережено у межах кошторису суду середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 25.05.2015 ОСОБА_1 прикріплено до Добропільського міськрайонного суду Донецької області і лише з того часу розпочато виплату суддівської винагороди до дня звільнення згідно з постанови ВРУ в зв`язку з поданням заяви у відставку. В період з вересня 2014 року по квітень 2015 року суддівська винагорода ОСОБА_1 не виплачувалась і не нараховувалась. На звернення до Ради суддів України, голови Державної судової адміністрації України, відповідач виплатив заборгованість лише за період з січня 2015 року по квітень 2015 року, однак за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року відповідачем заборгованості з суддівської винагороди не виплачено.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.    
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. ОСОБА_1 з 29 липня 1993 року працювала на посаді судді Амвросіївського районного суду Донецької області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки.
5. 27 серпня 2014 року Амвросіївським районним судом Донецької області прийнято наказ № 11 «Про встановлення простою у роботі суду» у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та неможливістю здійснення правосуддя, з метою збереження життя та здоров`я працівників Амвросіївського районного суду.
6. У пункті 1 Наказу зазначено «Встановити простій в роботі Амвросіївського районного суду Донецької області з 28.08.2014 безстроково, до завершення антитерористичної операції»
7. У пункті 3 наказу зазначено «Зберегти у межах кошторису суду середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою».
8. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Черкаської міської ради від 06 травня 2015 року № 7115000187 позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає в  
АДРЕСА_1 . Відповідно до додатку 2 до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28.05.2015 № 38/зп-15, ОСОБА_1 прикріплено до Добропільського міськрайонного суду (заява надійшла до Комісії 20.04.2015) (а.с.47).
10. Довідкою  про доходи ОСОБА_1 , яка працювала на посаді слідчого судді у Амвросіївському районному суді Донецької області підтверджується, що за період з вересня 2014 року по липень 2015 року, суддівська винагорода останній виплачена за період з квітня 2015 року по липень 2015 року в загальній сумі 35354,78 грн. Разом з тим, у довідці відсутні відомості про виплату позивачу суддівської винагороди з вересня 2014 року по грудень 2014 року.
11. Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п. 9 ч. 5  ст. 126 Конституції України  у зв`язку з поданням заяви про відставку звільнено з посад суддів, зокрема, з посади судді Амвросіївського районного суду Донецької області ОСОБА_1
12. Наказом Територіального управління ДСА України в Донецькій області від 16.03.2016 № 16-к "Про звільнення суддів" з метою виконання постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII "Про звільнення суддів" та наказу Державної судової адміністрації України від 15.01.2016 № 7 відраховано з 16.07.2015 зі штату судів, зокрема, суддю Амвросіївського районного суду Донецької області ОСОБА_1
13. В подальшому, позивач зверталась до Державної судової адміністрації України із заявою,    в якій просила виплатити суддівську винагороду за період вересень-грудень 2014 року, однак за результатами розгляду її звернення, Державною судовою адміністрацією 16.02.2016 року за вих. № Л 77-16-158/16 надано відповідь, що оскільки позивача звільнено з посади судді Амвросіївського районного суду Донецької області у встановленому законодавством порядку згідно з постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII, виплату їй суддівської винагороди за період з вересня 2014 року до дня тимчасового прикріплення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області повинно здійснити територіальне управління ДСА у Донецькій області.
14. Із зверненням про виплату суддівської винагороди за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року позивач також зверталась до Ради суддів України, яка, за результатами розгляду звернення позивача, листом № 9рс-52/16 від 21.03.2016 року, надала відповідь, що здійснити позивачу виплату суддівської винагороди за період з вересня 2014 року до дня тимчасового прикріплення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області повинно ТУ ДСА у Донецькій області.
15. 24 січня 2017 року позивач зверталась до відповідача з проханням виплатити суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року.
16. Відповідач, листом № 05-260/17 від 27.02.2017 повідомив позивача, що оскільки наказ голови місцевого суду, що функціонує на території, підконтрольній українській владі про прикріплення ОСОБА_1 до такого суду в ТУ ДСА України в Донецькій області не надходив, у зв`язку з чим законних підстав для виплати їй суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014 року не вбачається.
17. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
18. Донецький окружний адміністративний суд постановою від 28 серпня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, позов задовольнив.
19. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Територіальним управлінням ДСА України в Донецькій області неправомірно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплати суддівської винагороди у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року, оскільки на момент спірних правовідносин (вересень-грудень 2014 року) діяв  Закон України «Про судоустрій і статус суддів», нормами якого  не поставлено в залежність прикріплення судді до штату суду на підконтрольній українській владі території до отримання таким суддею суддівської винагороди, оскільки зазначене суперечить п.14  ст. 92 Конституції України  та  ст. 132 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
20. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
21. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Амбросіївський районний суду Донецької області на контрольовану територію переміщений не був, з вересня 2014 року припинив свою роботу, судочинство не здійснюється. Разом з тим, питання виплати заробітної плати безпосередньо пов`язане з фактичним виконанням працівником своїх обов`ків, тобто підставою для нарахування суддівської винагороди є факт перебування судді у трудових відносинах із судом, наявність наказу про зарахування до штату суду і табель обліку робочого часу. Виплата суддівської винагороди на той період була передбачена виключно у випадку прикріплення суддів до судів того самого рівня і спеціалізації, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, яке мало відбутися шляхом видання головою такого суду відповідного наказу. Втім позивач не вчинила необхідних дій і не була прикріплена до суду того ж рівня, у зв`язку з чим законних підстав для виплати їй суддівської винагороди з вересня по грудень 2014 року не було.  
22. Позивач у запереченнях на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.
V. Джерела права й акти їх застосування
23. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Відповідно до  статті 130 Конституції України  держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.
25. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»  (згідно з преамбулою до Закону) визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.
26. У відповідності до  статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)  держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до  Конституції України.
Забезпечення функціонування судової влади передбачає :
1) окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на фінансування судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону;                                
2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;                    
3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.
27. Відповідно до  ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.
28. На підставі  статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»  (далі - Закон № 1669-VII) періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу № 405/2014.
29. Відповідно до абзацу 21 частини 1  статті 1 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (далі - Закон         № 638-IV, в редакції періоду спірних правовідносин) антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
30. За приписами частин 1, 2  статті 4 Закону № 638-IV  організація боротьби з тероризмом в Україні та забезпечення її необхідними силами, засобами і ресурсами здійснюються Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції. Центральні органи виконавчої влади беруть участь у боротьбі з тероризмом у межах своєї компетенції, визначеної законами та виданими на їх основі іншими нормативно-правовими актами.
31. Абзацом 10 частини 4 цієї ж  статті Закону № 638-IV  визначено, що до участі у здійсненні заходів, пов`язаних з попередженням, виявленням і припиненням терористичної діяльності, залучаються у разі необхідності також, зокрема, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну фінансову політику.
32. Повноваження інших суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом визначено  статтею 6 Закону № 638-IV, згідно якої останні, у межах своєї компетенції здійснюють заходи щодо запобігання, виявлення і припинення терористичних актів та злочинів терористичної спрямованості; розробляють і реалізують попереджувальні, режимні, організаційні, виховні та інші заходи; забезпечують умови проведення антитерористичних операцій на об`єктах, що належать до сфери їх управління; надають відповідним підрозділам під час проведення таких операцій матеріально-технічні та фінансові засоби, засоби транспорту і зв`язку, медичне обладнання і медикаменти, інші засоби, а також інформацію, необхідну для виконання завдань щодо боротьби з тероризмом.
33. Крім того, за правилами частини 2  статті 14 Закону № 638-IV  у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.
34. Наведене узгоджується з положеннями  статті 64 Основного Закону України, за змістом якої конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
35. Процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям, здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей визначає Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595  (далі - Порядок № 595).
36. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.
37. Згідно з пунктом 4 Порядку № 595 заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов`язки. Переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).
38. Також, пунктом 6 Тимчасового порядку передбачено, що у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів). Протягом місяця з дня переміщення установи на контрольовану територію до положення, штатного розпису та кошторису (плану використання бюджетних коштів) такої установи в установленому порядку вносяться зміни з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій. Після закінчення місячного строку видатки на забезпечення діяльності установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються лише відповідно до кошторису (плану використання бюджетних коштів) з урахуванням внесених змін.
39. Водночас, згідно з положеннями пункту 11 Тимчасового порядку установи, які переміщені на контрольовану територію, відкривають рахунки в органах Казначейства за місцезнаходженням у порядку, встановленому законодавством.
40. Пунктом 10 Порядку № 595 визначено, що видатки на забезпечення діяльності місцевих загальних судів, що здійснюють судочинство на контрольованій території Донецької та Луганської областей, у тому числі виплата суддівської винагороди та заробітної плати працівникам апаратів судів, здійснюються виключно через територіальні управління ДСА у Донецькій та Луганській областях.
41. Окрім цього, пунктом 10  Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»  (далі - Закон № 192-VIII) встановлено, що у разі якщо суд припиняє роботу у зв`язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням антитерористичної операції або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на строк не більше ніж на шість місяців прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.
42. На виконання вищевказаної правової норми національного законодавства рішенням Ради суддів України від 23 грудня 2014 року № 76 зобов`язано ДСА забезпечити виплату суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.
VI. Висновок Верховного Суду
43. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1  статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
44. Суд  касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2  ст. 341 КАС України).
45. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить висновку, що судами не в повній мірі дотримано норми матеріального і процесуального права.
46. Так, Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», відповідно до якого на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.
47. В Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснює свої повноваження, затвердженому  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, зазначено, зокрема, місто Амвросіївка Донецької    області (на території якого розміщено Амвросіївський районний суд Донецької області).
48. Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» було змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам. Зокрема, цивільні справи, справи про адміністративні правопорушення і кримінальні провадження підсудні Амвросіївському районному суду Донецької області передано для забезпечення розгляду Добропільському міськрайонному суду Донецької області.
49. Рішенням Ради суддів України від 23.12.2014 № 76 встановлено вважати такими, що тимчасово прикріплені до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку.
49.1. Головам відповідних судів видати накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів у порядку та на умовах, визначених п. 2 Рішення.
49.2. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення у встановленому законом порядку в судах, до сяких вони тимчасово прикріплені.    Підставою для прикріплення судді до штату суду є відповідна заява судді, підставою для виплата суддівської винагороди є прикріплення судді до штату відповідного суду.
50. Таким чином, виплата суддівської винагороди за період, коли установа (суд) розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території можлива лише у разі повернення території під контроль органів державної влади, або переміщення установи в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи, якщо така продовжує функціонувати і її працівники виконують свої обов`язки.
51. Як було зазначено вище, у зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та неможливістю здійснення правосуддя, з метою збереження життя та здоров`я працівників Амвросіївського районного суду, Наказом Амвросіївського районного суду Донецької області від 27.08.2014 № 11 встановлено простій в роботі Амвросіївського районного суду Донецької області з 28.08.2014 безстроково, до завершення антитерористичної операції. Пунктом 3 цього наказу визначено зберегти у межах кошторису суду середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою.
52. Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було досліджено, чи дійсно в роботі Амвросіївського районного суду Донецької області з 28.08.2014 був встановлений простій, чи продовжував суд здійснювати свою діяльність, в якому режимі суд здійснював свою діяльність.
53. Крім того, судами не встановлено, яким чином здійснювалося нарахування та виплата суддівської винагороди у період встановлення простою у роботі суду особам, які залишилися на непідконтрольній українській владі території, чи працювали їх карткові рахунки для отримання заробітної плати, яким чином вказані кошти акумулювались в разі нездійснення такого нарахування та виплати, та, як в такому випадку, вони в подальшому використовувались.
54. Відповідно до рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28.05.2015 № 38/зп-15 позивача прикріплено до Добропільського міськрайонного суду на підставі її заяви, яка надійшла до Комісії 20.04.2015.
55. Проте судами не встановлено, де та за яким судом до цього часу рахувалася позивач, яким чином здійснювала свої посадові обов`язки, чи перебувала вона фактично на роботі, та якими доказами це може бути підтверджено (табель обліку робочого часу, тощо).
56. Позивач зазначає, що відповідач виплатив їй заборгованість суддівської винагороди за період з січня 2015 року по квітень 2015 року, проте судами першої та апеляційної інстанції вказані обставини не досліджувалися, судами не встановлювалося чи дійсно така заборгованість виплачувалася та якщо виплачувалася, то на якій підставі, оскільки у вказаний період позивач також не була прикріпленою до суду того ж рівня в іншій місцевості, а саме на території підконтрольній українській владі та з відповідною заявою про таке прикріплення не зверталася.
57. Частинами 4 та 5  ст. 11 КАС України  (в редакції чинній до 15.12.2017р.) передбачено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
58. У відповідності до ч.2  ст.69 КАС України  (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
59. Аналогічні приписи наведені в ч.4 ст.9, ч.3 ст.77 КАС України, в редакції чинній після 15.12.2017.
60. Всупереч наведених законодавчих приписів судами попередніх інстанцій не витребувано у сторін належних доказів, які б дали можливість встановити наведені вище обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
61. Таким чином,  колегія суддів касаційної інстанції прийшла до висновків про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.
62. Згідно з пунктом 2 частини 1  статті 349 КАС України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
63. Відповідно до п.2 ч. 2  статті 353 КАС України  підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи..
64.    З огляду на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального законодавства, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області задовольнити частково.
2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 805/2438/17-а скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                              О. В. Калашнікова