ПОСТАНОВА
Іменем України

28 серпня 2019 року 
Київ
справа №817/982/15
адміністративне провадження №К/9901/5174/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Рівненській області  на постанову    Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року (суддя Жуковська Л.А.)    та ухвалу    Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року (колегія у складі суддів: Шидловського В.Б., Євпак В.В., Капустинського М.М.)    у справі № 817/982/15 за позовом Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської області до Державної фінансової інспекції в Рівненській області, третя особа ОСОБА_1  про визнання протиправним та скасування пункту 2 вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (надалі позивач, Департамент) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Державної фінансової інспекції в Рівненській області (надалі відповідач, ДФІ) про визнання незаконним та скасування пункту 2 вимоги ДФІ. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акта ревізії, за наслідками якого прийнято спірну вимогу, суперечать вимогам законодавства.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про вступ в справу як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. Вказана заява задоволена судом. 
Постановою  Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Рівненській області №17-08-17/712 від 26 січня 2015 року.                                        
Приймаючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що повернення майна базується на визнанні права власності абсолютним правом, яке не припиняється із незаконною чи помилковою реєстрацією. Вимога про забезпечення повернення майна у комунальну власність може бути заявлена виключно власнику, Рівненській обласній раді, яка діє в інтересах територіальних громад. Пред`явлення такої вимоги позивачу суперечить чинному законодавству. 
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
          У запереченні на касаційну скаргу позивач наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 18 листопада 2014 року по 12 грудня 2014 року ДФІ відповідно до звернення СУ УМВС України в Рівненській області від 6 листопада 2014 року №18/9888, постанов старшого слідчого в особливо важливих справах СУ УМВС України в Рівненській області від 24 жовтня 2014 року, 26 листопада 2014 року, ухвал Рівненського міського суду Рівненської області від 3 листопада 2014 року, від 2 грудня 2014 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.
За наслідками ревізії складено акт від 12 грудня 2014 року №17-08-06/313.
Як вбачається з акта ревізії, відповідач вважає, що при укладенні договорів купівлі-продажу квартир для працівників бюджетної сфери, умовами яких передбачено перехід права власності до Покупця (Головного управління з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації), реєстрації квартир як державної форми власності, передачі цих квартир та документів на них іншим юридичним особам (Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Прокуратурі Рівненської області, Управлінню Служби безпеки України в Рівненській області) та фізичній особі, Головним управлінням з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації порушено вимоги статей 327, 328 Цивільного кодексу України, пункту 32 частини 1 статті 43, частин 4, 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини 1 статті 5 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». 
На підставі даного акта ревізії, з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення надалі, ДФІ Департаменту надіслало вимогу від 26 січня 2015 року №17-08-17/712, згідно з пунктом 2 якої контролюючий орган вимагає забезпечити повернення до комунальної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Рівненської області, квартир, придбаних за рахунок коштів бюджету розвитку Рівненського обласного бюджету.
Тобто, відповідач вимагає, щоб Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненьської обласної державної адміністрації (позивач) повернув Рівненській обласній раді квартири, придбаних за рахунок коштів бюджету розвитку  Рівненського обласного бюджету.
Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Підпунктом 4 пункту 4 зазначеного Положення встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Положенням також установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства..
Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Верховний Суд зазначає, що у органу державного фінансового контролю наявні права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
В акті ревізії зазначено, що чотири квартири загальною вартістю 1 773    000 грн, придбані позивачем для працівників бюджетної сфери за кошти бюджету розвитку обласного бюджету є комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Рівенської області, а не державною власністю, як зазначено в реєстраційних документах.
У справі, що розглядається, відповідач пред`явив вимогу від 26 січня 2015 року про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивача. У пункті 2 вимоги контролюючий орган вимагає забезпечити повернення з державної до комунальної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Рівненської області, квартири, придбані за рахунок коштів бюджету розвитку Рівненського обласного бюджету.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Статтею 392 Цивільного кодексу України, встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. При цьому, повернення майна базується на визнанні права власності абсолютним правом, яке не припиняється із незаконною чи помилковою реєстрацією.
Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вимога про забезпечення повернення майна у комунальну власність може бути заявлена Рівненською обласною радою, яка діє в інтересах територіальних громад. Пред`явлення такої вимоги позивачу суперечить чинному законодавству. 
За загальним правилом вимога органу фінансового контролю має відповідати вимогам, які пред`являються до індивідуального акта частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Вона повинна містити конкретні, зрозумілі та можливі до виконання вимоги.
Суд погоджується з доводом касаційної скарги, що органи Держфінінспекції не наділені повноваженнями щодо пред`явлення вимог про усунення виявлених порушень законодавства за результатами проведеної ревізії іншому суб`єкту, в якому контрольний захід не проводився, але це може бути підставою для пред`явлення вимоги, яку з об`єктивних причин неможливо виконати.
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1    ст. 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.    341,    345,    349,    350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Рівненській області залишити без задоволення.
2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року та ухвалу    Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 817/982/15 залишити в силі.
           3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду