Постанова
Іменем України 
 
31 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 234/2498/13-ц
провадження № 61-11448св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3  на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року у складі судді Бакуменко А. В. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Будулуци М. С., Корчистої О. І., Курило В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири    АДРЕСА_1 , укладений 07 жовтня 2011 року між відповідачами, та скасувати реєстрацію права власності на зазначену квартиру.
В подальшому ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила витребувати з чужого незаконного володіння 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати договір купівлі-продажу спірної квартири, укладеним 07 жовтня 2011 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , недійсним, скасувати реєстрацію  права власності за вказаним договором та усунути їй перешкоди у користуванні 1/3 частини спірної квартири.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати                    ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , після смерті якої ОСОБА_4 успадкувала 1/3 зазначеної квартири за заповітом. Співвласником іншої 2/3 частини квартири є її брат ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від                       08 вересня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на належну ОСОБА_4 1/3 частину спірної квартири. В подальшому зазначене заочне рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2012 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_2 07 жовтня 2011 року уклав договір купівлі-продажу спірної квартири із ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла і її правонаступником та спадкоємцем є ОСОБА_1 , яка просить витребувати 1/3 частину спірної квартири з чужого незаконного володіння, оскільки вона має право на успадкування зазначеного нерухомого майна, яке вибуло із володіння її матері незаконно та не з її волі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня                2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Витребувано з чужого незаконного володіння 1/3 частину квартири    АДРЕСА_2 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений                       07 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні 1/3 частиною зазначеної квартири. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.
Суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення на відчуження належної їй 1/3 частини квартири, наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем спірної квартири, відтак                    ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_4 , має право на витребування майна                      з чужого незаконного володіння відповідно до статті 388 ЦК України.
Справа судами переглядалася неодноразово.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня                    2014 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири                  АДРЕСА_2 та витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано.
У задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовлено.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь                   ОСОБА_1 1/3 частку квартири    АДРЕСА_2 .
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Скасовуючи рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , апеляційний суд виходив з того, що в порядку пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України 1/3 частина спірної квартири підлягає витребуванню саме від її набувача - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, апеляційний суд зазначав, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача на підставі статтей 387, 388 ЦКУкраїни, а не звертатися з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права, просила скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що судами не були з`ясовані та встановлені обставини щодо зміни правонаступником позивача предмету позову шляхом подання письмової заяви, стадії судового процесу, на якій було змінено предмет позову та правових наслідків зміни предмету позову після початку розгляду справи по суті.
Правонаступник позивача, звертаючись із заявою про уточнення позовних вимог, змінила предмет позову  після початку розгляду справи по суті                            в порушення положень частини другої статті 31 ЦПК України 2004 року, відтак уточнені позовні вимоги не підлягали розгляду судом.
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                    і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження                у цій справі, витребувано її матеріали з Краматорського міського суду Донецької області та зупинено виконання рішень суду першої та апеляційної інстанції у цій справі до закінчення касаційного провадження, а ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах                           є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
03 березня 2018 року справу № 234/2498/13-ц  Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
 
Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 направлено заперечення на касаційну скаргу, в якій вона просила залишити її без задоволення, скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року та залишити в силі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення                з огляду на таке.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що   ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , належала 1/3 частина квартири  АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, а 2/3 частини вказаної квартири належали на праві приватної власності  ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від                    08 вересня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частину спірної квартири та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_4 38 860 грн.
07 жовтня 2011 року    ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_2 , уклав із     ОСОБА_9 договір купівлі-продажу квартири  АДРЕСА_2 .
Згідно з копією зазначеного договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_7 , продав, а ОСОБА_3 купила спірну квартиру, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2011 року та свідоцтва про право на спадщину, що видане 07 травня 2010 року.
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2012 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня                  2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 37 ЦПК України 2004 року у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні,                   а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною другою статті 31 ЦПК України 2004 року крім прав та обов`язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред`явити зустрічний позов.
Згідно з частиною першою статті 173 ЦПК України 2004 року розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання.
Як вбачається з журналу судового засідання, розгляд цієї справи по суті розпочато 27 березня 2013 року.
В подальшому ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від             17 вересня 2013 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 ,                   ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року у зв`язку з повторною неявкою в судове засіданні належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2013 року ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 17 вересня                   2013 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня                    2013 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири у зв`язку зі смертю позивача.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 січня 2014 року скасовано ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2013 року та справу направлено до Краматорського міського суду Донецької області для розгляду.
Після надходження цієї справи до суду першої інстанції, судові засідання, призначені на 18 березня 2014 року та 28 березня 2014 року,  не були проведені                   у зв`язку з неявкою сторін у справі.
25 квітня 2014 року ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із заявою по уточнення позовних вимог, яка була в установленому порядку зареєстрована, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на супровідному листі.
В подальшому, згідно з довідкою секретаря судового засідання, Краматорський міський суд Донецької області не здійснював роботу у зв`язку з озброєним захопленням Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, який знаходиться в одному адміністративному приміщенні з Краматорським міським судом Донецької області, а також у зв`язку з проведенням активної фази АТО               у місті Краматорську.
06 серпня 2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 ознайомився                з матеріалами справи та в подальшому подав заперечення на уточнену позову заяву ОСОБА_1 .
Рішення по суті спору ухвалене Краматорським міським судомДонецької області 18 серпня 2014 року.
Відповідно до положень статті 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що прийняття судом до розгляду уточненої позовної заяви після початку розгляду справи по суті                         є підставою для скасування судових рішень, оскільки вказані процесуальні дії суду не є виною позивача, а є діями суду першої інстанції, за які позивач не повинен нести тягар процесуальної відповідальності. Заява про уточнення позовних вимог була в установленому порядку зареєстрована судом, прийнята до розгляду, суд першої інстанції розглянув справу по суті та ухвалив рішення                з урахуванням зазначеної заяви. 
Таким чином, ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_4 , відповідно до статті 55 Конституції України звернулася до суду за захистом своїх прав у передбачений законом спосіб.
Окрім того, між датою подачі ОСОБА_1 уточненої позовної заяви та датою ухвалення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог минуло більше трьох місяців, представник ОСОБА_3 ознайомився з її змістом та подав заперечення на уточнену позову заяву.
Покладення на позивача процесуальної відповідальності за дії суду                                 є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень судів попередніх інстанцій касаційна скарга не містить. А інші учасники процесу судові рішення у встановленому законом порядку не оскаржили.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, переглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Оскільки виконання оскаржуваних рішень Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року  було зупинене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від               06 лютого 2017 року, у зв`язку із залишенням цих рішення без змін необхідно поновити їх виконання.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3  залишити без задоволення.
 
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня                   2014 року в його незміненій рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року частині та рішення Апеляційного суду Донецької областівід 15 листопада 2016 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року та рішення Апеляційного суду Донецької області                від 15 листопада 2016 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Ю. Тітов
Судді: | В. С. Жданова    В. М. Ігнатенко   С. О. Карпенко
| В. А. Стрільчук