ПОСТАНОВА
19серпня 2019 року
м. Київ
справа № 1-368/11
провадження № 51-6302км18
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 вивчивши матеріали касаційної скарги (із доповненнями) адвоката                 ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду             м. Києва від 6 січня 2016 року постановлених у кримінальній справі щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного суду від 6 серпня 2019 року касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 визнано такою, що не підлягає розгляду, у зв`язку із пропуском строку встановленого ч. 2 ст. 386 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі – КПК 1960 року) і при відсутності клопотання про його відновлення.
Адвокат ОСОБА_2 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, однак строк на касаційне оскарження у встановленому законом порядку не поновив. При цьому адвокат до своєї касаційної скарги додав окреме клопотання про поновлення цього строку, адресувавши його Верховному Суду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч. 2 ст. 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
За правилами частини четвертої вказаної норми, пропущений строк на касаційне оскарження судових рішень може бути відновлений у випадках і порядку, передбачених ст. 353 цього Кодексу.
Адвокат ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення пропущеного строку на адресу Верховного Суду, що суперечить вимогам вказаної норми закону. 
Крім того, адвокатом не взято до уваги положення ч. 5 ст. 44 КПК 1960 року щодо порядку допуску захисника до участі в справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 386, 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147- VIII),
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо нього визнати такою, що не підлягає розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   ОСОБА_1