Постанова
Іменем України 
 
13 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 201/2097/17
 
провадження № 61-26230 ск 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ; 
відповідач -  ОСОБА_2 ; 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року                       у складі судді Антонюка  О. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року у складі колегії суддів:                                            Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2017 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває із відповідачем                        у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 ,                    ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини у добровільному порядку участі не бере, спільного господарства вони не ведуть, спільно не проживають. Зазначала, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, а тому знаходиться у скрутному матеріальному становищі. 
Ураховуючи викладене, посилаючись на статті 75, 84 СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти                              у розмірі 1/4 частини від його доходів або у твердій грошовій сумі                                        у розмірі 1 тис. грн до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року позов  ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь дружини - ОСОБА_1 на її утримання у розмірі                   1 тис. грн щомісячно до досягнення їхньою дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто                                          до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 07 лютого 2017 року. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач на даний час не працює, здійснює догляд за їхньою спільною із відповідачем малолітньою дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка перебуває на утриманні  матері, а тому знаходиться у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Розмір аліментів визначено судом з урахуванням матеріального становища відповідача та обставин справи.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня            2017 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідачне виплачує аліменти у добровільному порядку, лише надає допомогу на утримання дитини. Позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а відповідач таку допомогу надавати може. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У серпні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у позові. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що він є безробітним, не дослідили надані ним докази щодо добровільної сплати коштів на утримання позивача, а також наявність у нього кредитних зобов?язань, як і наявність рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їхньої дочки. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 201/2097/17                      із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року                     № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». 
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У червні 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, від якого мають малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
ОСОБА_1 проживає окремо разом із своєю малолітньою дочкою, займається її вихованням та утриманням, лікуванням. 
 
Відповідач на утримання дочки та дружини регулярну матеріальну допомогу не надає.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. 
 
У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
 
Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.
 
Вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені вище норми матеріального права, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідач є працездатною особою та отримує грошові доходи, а позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Розмір аліментів визначено судом з урахуванням матеріального становища відповідача та обставин справи.
 
Посилання касаційної скарги на те, що суди не дослідили надані відповідачем докази щодо добровільної сплати коштів на утримання позивача та не врахували наявність у нього кредитних зобов?язань, як і наявність судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання  дитини, не є підставою для скасування законного й справедливого рішення суду, оскільки ці обставини були предметом дослідження під час розгляду справи, а у силу частини четвертої статті 84 СК України ці обставини не позбавлять права позивача на утримання.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня                2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області                              від 02 серпня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             О. М. Осіян
 
                                                                                                                  О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара