Постанова                                             
Іменем України
 
26 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 530/1154/16-ц
 
провадження № 61-20842св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),           Хопти С. Ф.,

учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представник позивачів - ОСОБА_4 , 
відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Прокуратура Полтавської області,  
представники Державної казначейської служби України:Кулик Віталій Олександрович, Ткаченко Анна Михайлівна,
представник Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області - Прокопчук Олександр Олександрович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну         скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л., Ординської Т. В.,

 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (далі - ГУ ДФС України у Полтавській області), прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.
 
Позовна заява мотивована тим, щопостановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Полтавській області Сєрякова О. А. від 15 жовтня 2010 року було порушено кримінальну справу відносно директора товариства з обмеженою відповідальністю «Скломонтаж» (далі - ТОВ «Скломонтаж») ОСОБА_1 за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п`ятою                 статті  191 КК України.
Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Ярошенко І. В. від 12 грудня 2011 року було висунуто обвинувачення ОСОБА_2 за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п`ятою                 статті  191 КК України.
Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Ярошенко І. В. від 04 січня 2012 року було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п`ятою                 статті  191 КК України.
Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 25 березня 2013 року по справі № 167/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 справу повернуто для додаткового розслідування. 
Після набрання чинності новим КПК України (2012 року) відомості про вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань СВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 18 вересня 2013 року за                № 32013220000000370. 
Після проведення додаткового розслідування справу було направлено до Зінківського районного суду Полтавської області.
Вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 18 травня 2015 року по справі № 530/1277/14-к ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 було виправдано.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2015 року по справі № 530/1277/14-к було скасовано вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 18 травня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2015 року по кримінальній справі № 530/1277/14-к у судовому засідання кримінальне провадження № 32013220000000370 від 18 вересня 2013 року закрито. Скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 . Знято арешт з усього майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Зазначали, що за час кримінального переслідування у них проводились обшуки, вилучалася господарсько-фінансова документація, оргтехніка, обиралися запобіжні заходи, що явно перешкоджало їх господарській діяльності та звичайному способу життя.
Вказували, що тривалість їх кримінального переслідування не узгоджується з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у розумінні дотримання розумних строків та обмеження цивільних прав обвинувачених до постановлення ухвали про закриття справи.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд: стягнути за рахунок держави на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 . 200 000 грн та 100 000 грн витрат на правову допомогу; стягнути за рахунок держави на відшкодування моральної шкоди              ОСОБА_2 . 155 200 грн та 100 000 грн витрат на правову допомогу; стягнути за рахунок держави на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 153 600 грн та 100 000 грн витрат на правову допомогу. 
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
 
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2017 року у складі судді Дем'янченка С. М. позов ОСОБА_1 ,          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.
Відшкодовано ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 200 000 грн, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності).
Відшкодовано ОСОБА_2 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 155 200 грн, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності).
Відшкодовано ОСОБА_3 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 153 600 грн завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухвалою про закриття кримінального провадження встановлено незаконність притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Головного управління державної фіскальної служби України у Полтавській області, Прокуратури Полтавської області задоволено.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2017 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 ,              ОСОБА_2 , ОСОБА_3  скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
У іншій частині рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2017 року залишено без змін.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, відповідно до пункту 2 частини другої статті 284 КПК України. Враховуючи те, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» містить вичерпний перелік підстав відшкодування державою шкоди, заподіяною особі внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та не передбачає виникнення у особи права на відшкодування шкоди у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, тому і відсутні підстави для відшкодування заявленої позивачами моральної шкоди.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У квітні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року № 591/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня     2019 року справу призначено судді-доповідачеві Сакарі Н. Ю.

 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд не здійснив належної оцінки наданим сторонами доказам та дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали кримінальної справи                                  № 530/1277/14-к, ухвалу Зінківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2015 року, Постанову прокурора про відмову від обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 інкримінованих злочинів, достовірно встановив наявність підстав для відшкодування заявленої позивачами моральної шкоди, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», оскільки закриття кримінального провадження відбулось за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Також посилається на відповідні постанови Верховного Суду України.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2017 року ГУ ДФС України у Полтавській області подало заперечення на касаційну скаргу, в яких вказує, що стаття 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» має вичерпний перелік підстав відшкодування державою шкоди, заподіяної особі внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, не передбачає виникнення у особи права на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбаченому вказаним законом, у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Таким чином, рішення апеляційного суду є законним, обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права шляхом надання вірної оцінки обставинам справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Полтавській області Сєрякова О. А. від 15 жовтня 2010 року було порушено кримінальну справу відносно директора ТОВ «Скломонтаж» ОСОБА_1 за фактом замаху на заволодіння державними бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п'ятою статті  191 КК України.
 
Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Ярошенко І. В. від 12 грудня 2011 року було висунуто обвинувачення ОСОБА_2 за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п`ятою                 статті  191 КК України.
 
Постановою старшого слідчого СВ ПМ СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові Ярошенко І. В. від 04 січня 2012 року було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною п`ятою                 статті  191 КК України.
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 березня 2013 року кримінальну справу № 1607/2316/2012 по обвинуваченню ОСОБА_1 за статтею 15, частиною п'ятою статті 191, частиною першою статті 366 КК України, ОСОБА_2 за статтею 27, статтею 15, частиною п'ятою статті 191, частиною першою статті 366 КК України, ОСОБА_3 за статтею 27, статтею 15, частиною п`ятою статті 191, частиною першою статті 366 КК України було повернуто на додаткове розслідування прокурору Харківської області.
 
Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2015 року по справі № 530/1277/14-к у судовому засідання кримінальне провадження № 32013220000000370 від 18 вересня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 закрито. Скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 . Знято арешт з усього майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Провадження у справі закрито згідно з пунктом 2 частини другої статті 284 КПК України, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
 
Згідно з частинами першою, другою та сьомою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
 
Відповідно до статті 2 Закону України Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.
 
Судами встановлено, що ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2015 року по справі № 530/1277/14-ккримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 закрито за пунктом 2 частини другої статті 284 КПК України у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
 
Враховуючи те, що друга стаття Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» містить вичерпний перелік підстав відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення, відповідно до пункту 2 частини другої статті  284 КПК України, не передбачає у особи виникнення права на відшкодування моральної шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим законом.
 
Разом із тим, позивачі не позбавлені права на судовий захист своїх прав у інший передбачений чинним законодавством спосіб.
 
Таким чином, не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що є підстави для відшкодування моральної шкоди на підставі вищевказаного закону, оскільки закриття кримінального провадження відбулось не у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, тобто не на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України. Вказана підстава не є тотожною підставі за якою закрито кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , а саме передбаченій пунктом 2 частини другої статті 284 КПК України.
 
Також не можуть бути прийняті посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 та від 24 грудня 2016 року у справі № 6-2089цс15, оскільки підстави, з яких зверталися особи до суду із відповідними позовами, передбачені статтею другою Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а у справі, яка переглядається, не встановлено підстав для відшкодування моральної шкоди, передбачених вищевказаним законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь

                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                        Н. Ю. Сакара

                                                                                                        С. Ф. Хопта