Постанова                                                      
Іменем України                                             
 
24 липня 2019 року 
місто Київ
 
справа 490/3414/16-ц
провадження № 61-23128св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ,
відповідачі: Будинковий комітет самоорганізації населення «Вікторія», ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах  неповнолітньої ОСОБА_5 , 
третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету  Миколаївської міської ради
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах  неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у складі судді Гуденко О. А., від 18 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О., Локтіонової О. В.,                     від 29 березня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до            Будинкового комітету самоорганізації населення «Вікторія» (далі - БКСН «Вікторія»), ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах  неповнолітньої ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні у користуванні житловими кімнатами у гуртожитку шляхом виселення та вселення.
 
Позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 мотивована тим, що вони у          2003 році отримали ордер на заселення та проживання в гуртожитку по         АДРЕСА_1 . Були зареєстровані та проживали в кімнатах № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Мешканці іншого поверху у 2011 році самовільно здійснили переобладнання кімнат та спільного коридору, чим перешкоджали позивачам проживати у спірних кімнатах. У 2012 році позивачі дізналися про зміну замків у спірних кімнатах та про вселення в спірні кімнати ОСОБА_4 з дочкою на підставі договору найму, укладеного з БКСН « Вікторія ». Указують, що вони зареєстровані у гуртожитку, їх не визнали такими, що втратили право користування спірними житловими приміщеннями і протягом 2013-2014 років вони офіційно працювали за кордоном. Вважали, що відповідачі порушують їх права, просили усунути перешкоди у користуванні кімнатами в гуртожитку, шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з кімнат № НОМЕР_1, АДРЕСА_4 та вселення позивачів у вказані кімнати. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня        2016 року  у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 відмовлено. 
26 грудня 2016 року ухвалено додаткове рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі не надали належних доказів щодо підстав набуття права користування кімнатами у гуртожитку та доказів збереження цих кімнат за ними протягом тривалого часу на час виїзду на роботу за кордон.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29 березня            2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.  
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір вирішено за відсутності належного відповідача - власника  гуртожитку.     
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити рішення про задоволення позову. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не надали оцінку ряду доказів, унаслідок чого неправильно застосували норми матеріального та порушили норми процесуального права.
Крім того, на час розгляду справи гуртожиток на баланс Миколаївської міської ради не переданий, а перешкоди у вселенні позивачам чинив саме БКСН « Вікторія », тому позивач вважає його належним відповідачем. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних               і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільнго процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11 лютого 2003 року зареєстровані за адресою:                           АДРЕСА_1 .
 
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 травня 2006 року №986 будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 , що належав Відкритому акціонерному товариству «Миколаївська виробничо-торгова фірма «Евіс», надано нову адресу -         вул . Потьомкінська, 131-В /6. 
 
Із листа Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 березня 2017 року № 2662/02.02.01.06/14/17 встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_5 належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, балансоутримувач не визначений (а.с.135).
 
У листопаді 2006 року мешканцями гуртожитка, у якому знаходяться спірні житлові кімнати, утворено БКСН «Вікторія».
 
Основними завданнями вказаного БКСН « Вікторія », відповідно до Положення БКСН « Вікторія », є створення умов для участі жителів у вирішенні питань місцевого значення в межах Конституції і Законів України; задоволення соціальних, культурних, побутових та інших потреб жителів шляхом сприяння у наданні їм відповідних послуг; участь у реалізації соціально-економічного, культурного розвитку відповідної території, інших місцевих програм.
 
У жовтні 2012 року позивачі звернулися до органів внутрішніх справ із заявою про незаконну зміну замків у дверях кімнат № НОМЕР_1-НОМЕР_2 гуртожитку, та перешкоджання їхньому проживанню.
Із січня 2013 року по грудень 2014 року позивачі, у зв`язку з укладенням трудової угоди, виїхали на тимчасове проживання у Російську Федерацію. Після повернення не змогли вселитися до спірних кімнат.
 
Починаючи з 01 вересня 2012 року у спірних кімнатах гуртожитку проживає        ОСОБА_4 із неповнолітньою дочкою на підставі договору найму, укладеного з БКСН « Вікторія ». 
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня            2016 року скасовано рішення Центрального районного суду м. Миколаєва           від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 та           ОСОБА_2 , які діють у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до БКСН « Вікторія », треті особи: Комунальне підприємство «СКП «Гуртожиток», орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд  виходив з того, що суд першої інстанції не встановив дійсних учасників спору та вирішив питання про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі -  наймача ОСОБА_4 . Крім того, суд першої інстанції вирішив спір за відсутності письмових доказів на підтвердження правового статусу спірного житла.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                     у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права  
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. 
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                      і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні                    в судовому засіданні. 
 
Рішення апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Згідно частини другої статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.
 
Відповідно до статті 129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
 
Згідно з частиною першою статті 130 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до  договору найму житлового приміщення.
 
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня       1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» визначено, що в силу статті 61 ЖК Української РСР житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму житлового приміщення. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі статтею 18 ЖК Української РСР належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.
 
Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_6 перебуває у власності територіальної громади міста Миколаєва. У свою чергу балансоутримувач гуртожитку, у якому розташовані спірні житлові приміщення, не визначений. Тобто, на час розгляду спору,  БКСН « Вікторія »  не зважаючи на те, що згідно Статуту є представницьким органом, який є складовою  частиною системи місцевого самоврядування м. Миколаєва, не являється уповноваженою особою власника майна - гуртожитка, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .
 
Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що позивачі, звернувшись до суду з позовом до БКСН «Вікторія» про усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями, адресували ці вимоги до неналежного відповідача - Будинкового комітету, тобто особи, яка не є власником чи уповноваженою особою власника спірних житлових приміщень, не наділена правом укладати договори найму житлових приміщень. Належним відповідачем у цьому випадку є Миколаївська міська рада, оскільки гуртожиток перебуває у власності територіальної громади.
 
У справі, що переглядається, позивачі не заявляли клопотань про заміну первісного відповідача БКСН «Вікторія» належним відповідачем чи про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів.
 
Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості     позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Установивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
 
Оскільки позивачі пред`явили позов до неналежного відповідача, то висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову з підстав розгляду спору за відсутності належного відповідача, а саме: власника гуртожитку, є правильним.
 
Рішення суду першої інстанції в касаційному порядку не переглядається, оскільки правомірно скасовано рішенням суду апеляційної інстанції.
 
Дов оди касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення апеляційного суду ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити  без задоволення, рішення апеляційного суду без змін.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 389, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді: | І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Кривцова     Р. А. Лідовець