Постанова                                                 
Іменем України
29 травня 2019 року
м. Київ
 
справа № 395/630/16-ц
 
провадження № 61-40164св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань»,
представник відповідача - Смельняк Олександр Михайлович ,
третя особа - Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у складі судді                        Орендовського В. А. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області                 від 29 травня 2018 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Авраменко Т. М., Кіселика С. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» (далі -  ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань»), третя особа - Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди про зміну і доповнення до договору оренди землі щодо продовження строків дії оренди земельних ділянок.
 
Позов мотивовано тим, що відповідно до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235, який зареєстровано 28 грудня 2006 року, його мати -                          ОСОБА_4 передала в оренду товариству належні їй земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 1,8838 га та з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 3,4503 га, які розташовані на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.
 
Зазначив, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих у реєстрі спадкових справ 19 грудня 2013 року за № 1355 та               за № 1357, він успадкував після смерті матері указані земельні ділянки загальною площею 5,33 га, які розташовані на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.
 
Посилався на те, що додаткову угоду від 21 липня 2015 року до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235 щодо продовження строків дії оренди земельних ділянок він з ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» не укладав та не підписував, волевиявлення на укладення вищевказаного договору у нього не було.
 
За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсною з моменту укладення угоду від 21 липня 2015 року про зміну і доповнення до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235, який зареєстровано реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області 21 липня 2015 року, щодо продовження строків дії оренди земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , загальною площею 5,33 га, розташованих на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, а також витребувати з ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» на його користь вищезазначені земельні ділянки, у зв`язку з припиненням зобов`язання внаслідок смерті фізичної особи орендодавця,                        а саме - ОСОБА_4 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області                               від 14 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що при укладенні спірної додаткової угоди до договору оренди землі було вільне волевиявлення та згода позивача ОСОБА_1 на укладення такої угоди. Підпис орендодавця у договорі свідчить про те, що між сторонами було досягнуто усіх його істотних умов, що передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі». Суд, ураховуючи положення  статей 77, 78, 80, 81 ЦПК України, посилався на те, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_1 не підписував спірний договір, тобто у позивача не було вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди від 21 липня 2015 року до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235 з відповідачем, надано не було.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не підписував додаткову угоду до договору оренди землі та відсутнє волевиявлення позивача на її укладення, тому рішення районного суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі є законним та обґрунтованим.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1                   в особі представника - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати указані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що судами попередніх інстанцій не надано повну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення необґрунтованих судових рішень                         у справі. Суди належним чином не мотивували відхилення висновку експерта                  від 06 лютого 2017 року № 1892, а лише послались на те, що експерт застосував метод скріблення без отримання дозволу суду та те, що змінило властивості та первинний стан документа, що на думку сторони позивача є необґрунтованим. Крім того, суди в оскаржуваних судових рішеннях послались на висновок повторної комісійної експертизи, наданий Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), від 10 січня 2018 року № 19/8-4/410-СЕ/18, який він вважає неповним та необ`єктивним. Причина призначення повторної комісійної експертизи полягала у невірному застосуванні методу скріблення, однак експерти його не застосували, що вплинуло на об`єктивність і повноту проведення експертизи. Зазначав, що між сторонами додаткової угоди до договору оренди землі не було досягнуто згоди з усіх істотних умов, волевиявлення орендодавцем з приводу умов, викладених у спірній додатковій угоді не здійснювалось та не відповідало його внутрішній волі, указана додаткова угода не підписувалась орендодавцем, а, отже, не була дотримана письмова форма правочину. Вважав, що відповідачем у момент вчинення правочину не додержано вимоги статей 203, 207 ЦК України, що вказує на його недійсність.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2018 року клопотання ОСОБА_1 , подане представником - ОСОБА_2, про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року задоволено. Поновлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року та постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Новомиргородського районного суду Кіровоградської області вищезазначену цивільну справу.
 
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня             2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа - Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди про зміну і доповнення до договору оренди землі щодо продовження строків дії оренди земельних ділянок призначено до розгляду.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу   від ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань», у якому товариство посилалось на те, що мотиви та підстави, зазначені у касаційній скарзі щодо скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду є безпідставними та необґрунтованими. Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства, є законними та обґрунтованими.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судами встановлено, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 була власником земельних ділянок за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 1,8838 га, та за кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 3,4503 га, загальною площею 5,33 га, які розташовані на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі державного акта серії НОМЕР_3 .
 
30 серпня 2006 року було укладено договір оренди зазначених земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , загальною площею 5,33 га, строком на 10 років, за умовами якого ОСОБА_4 передала їх в оренду ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань ».
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих у реєстрі спадкових справ 19 грудня    2013 року за № 1355 та за № 1357, ОСОБА_1 успадкував після смерті матері земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , загальною площею 5,33 га, які розташовані на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.
 
21 липня 2015 року було підписано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30 серпня 2006 року, у якій зазначено, що договір оренди діє до                        31 грудня 2023 року. У графі «Орендодавець» міститься підпис ОСОБА_1 
 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додаткова угода зареєстрована 21 липня 2015 року.
 
11 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав відповідачу лист-повідомлення про відмову у пролонгації строку дії договору оренди.
 
Звертаючись з позовом до суду позивач зазначав, що він не укладав та не підписував додаткову угоду від 21 липня 2015 року, волевиявлення на укладення вищевказаного договору не було.
 
Згідно з висновком експерта від 10 січня 2018 року № 19/8-4/410-СЕ/18, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, повторної комісійної судово-технічної експертизи документів у додатковій угоді до договору оренди землі від 21 липня 2015 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» встановлено, що друкований текст (лінії графлення) в угоді від 21 липня 2015 року № б/н про зміну і доповнення договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235, яка була укладена між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем TOB «Машинно-технологічна станція Ятрань» до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року   № 235 щодо земельних ділянок № 2509 за кадастровим номером НОМЕР_1 та № 2510 за кадастровим номером НОМЕР_2 , які знаходяться на території Канізької сільської ради Новомиргородської району Кіровоградської області, виконано за допомогою знакодрукуючого пристрою (пристроїв) з електрофотографічним способом нанесення зображень. Зі зворотної сторони вищевказаної угоди першим було виконано друкований текст (лінії графлення), другим підписи від імені               ОСОБА_7 у графі «Орендар».
Питання стосовно встановлення послідовності нанесення штрихів друкованого тексту (ліній графлення) та підписів від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець:», які містяться зі зворотної сторони угоди від 21 липня 2015 року № б/н про зміну і доповнення договору оренди землі від 30 серпня 2006 року           № 235, що знаходиться під порядковим номером 10, в реєстраційній справі                       № 247480635238, за кадастровим номером НОМЕР_1 та угоди                  від 21 липня 2015 року № б/н про зміну і доповнення договору оренди землі              від 30 серпня 2006 року № 235 (примірника, який знаходився у файлі), не вирішувалося, через відсутність місць взаємного перетину друкованого тексту (ліній графлення) зі штрихами підписів від імені ОСОБА_1 
Зі зворотної сторони угоди від 21 липня 2015 року № б/н про зміну і доповнення договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235, яка була укладена між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем TOB «Машинно-технологічна станція Ятрань» до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235 щодо земельних ділянок № 2509 за кадастровим номером НОМЕР_1 та № 2510                       за кадастровим номером НОМЕР_2 , які знаходяться на території Канізької сільської ради Новомиргородської району Кіровоградської області, підпис від імені ОСОБА_7 у графі «Орендар:» та підпис від імені                          ОСОБА_1 у графі «Орендодавець:», виконано рукописним способом за допомогою паст кулькових ручок синього та темно-синього кольорів. У штрихах підпису від імені ОСОБА_7 у графі «Орендар:» та у штрихах підпису від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець:» будь-яких ознак механічного впливу, у тому числі від механізмів знакодрукуючого пристрою (електрофотографічного), не виявлено.
 
2.    Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Істотні умови договору оренди визначені в статті 15 Закону України «Про оренду землі» і за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
 
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
 
Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
 
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі.
 
Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
 
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).
 
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили з того, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_1 не підписував спірний договір, тобто у позивача не було вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди від 21 липня 2015 року до договору оренди землі від 30 серпня 2006 року № 235 з відповідачем, останнім надано не було.
 
Висновок повторної комісійної судово-технічної експертизи документів, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, від 10 січня 2018 року № 19/8-4/410-СЕ/18 оцінено судом за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України.
 
Суди попередніх інстанцій дали належну оцінку висновку експерта від 06 лютого 2017 року № 1892 судово-технічної експертизи документів за матеріалами цивільної справи № 395/630/16-ц, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, врахували при цьому те, що експерт при проведенні експертизи у порушення вимог частин третьої та четвертої статті 108 ЦПК України без отримання дозволу суду застосував метод скобління медичним скальпелем, пошкодивши оригінал спірної додаткової угоди (об`єкт дослідження), що змінило властивості та первинний стан документу. Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
 
Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області                      від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович