ПОСТАНОВА
Іменем України

27 червня 2019 року 

м. Київ

справа №806/1086/17

касаційне провадження №К/9901/31179/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 (суддя Токарева М.С.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 (головуючий суддя - Мацький Є.М., судді: Шевчук С.М., Шидловський В.Б.) у справі № 806/1086/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 22.02.2017 № 402/6/06-30-12-02-25 про відмову в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи, а також зобов`язати відповідача підтвердити товариству статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік шляхом надання витягу (довідки) про підтвердження такого статусу.
Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 26.07.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Зобов`язав Головне управління ДФС у Житомирській області підтвердити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» статус платника податку четвертої групи на 2017 рік шляхом надання витягу (довідки) про підтвердження такого статусу. В іншій частині позовних вимог відмовив.   
Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.11.2017 залишив постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДФС у Житомирській області оскаржило їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2017, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог Головне управління ДФС у Житомирській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пунктів 203.1, 203.2 статті 203, пункту 291.4 статті 291, підпункту 295.9.1           пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 7, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях).
Зокрема, наголошує, що судами попередніх інстанцій під час вирішення спору допущено невідповідність висновків обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.07.2016 Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» отримано довідку про набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи.
В лютому 2017 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Житомирській області з пакетом документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.
В свою чергу, відповідачем листом від 22.02.2017 № 402/6/06-30-12-02-25 повідомлено товариство про відмову в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи з огляду на наявність в останнього станом на 01.01.2017 податкового боргу в сумі 2,85 грн. з податку на додану вартість.
Відповідно до пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 цієї статті.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За правилами пункту 299.2 статті 299 цього Кодексу центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.
У справі, що розглядається, судами з`ясовано, що позивач 13.07.2016 набув статус платника єдиного податку четвертої групи.
Відтак, надаючи перелік документів та звертаючись у лютому 2017 року до відповідача із заявою про видачу витягу (довідки) про підтвердження на 2017 рік за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» статусу платника єдиного податку, позивач не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не встановлено неподання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» у повному обсязі необхідних для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку документів або наявність у них неточностей.
При цьому посилання контролюючого органу на наявність у позивача податкового боргу як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на положення підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цілком обґрунтовано відхилено судовими інстанціями, позаяк ці правила встановлюють умови, за яких суб`єкти господарювання не можуть набувати статус платника єдиного податку четвертої групи, однак не стосуються підтвердження статусу такого платника.
Більш того, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку. 
Проте, як з`ясовано судами, перевірка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» органом доходів і зборів не проводилась та рішення про анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи не приймалось.
Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 822/1676/18, від 19.04.2019 у справі № 821/884/18, від 07.02.2019 у справі № 804/3117/17.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДФС у Житомирській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 у справі № 806/1086/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк